LAIKS
Pārņem miers
Katru nakti manā sapnī dejojam
ANAMIKA KŪRORTS
Kupidons ir strēlnieks
Pēkšņi pazust viņam nieks
Mūs pie altāra pamest
Ievainotus, vājus un asiņojošus
Dziedi, meitiņ.
Mammu. Es neprotu.
Viņai atņemta spontanitāte.
Man žēl. Tev ir tik skaista balss.
Ļoti gribēšu to dzirdēt, kad būsi vecāka.
Vai tur varēs nirt ar akvalangu?
No cik gadu vecuma bērni drīkst nirt?
Nezinu, Trent.
-Man šķiet, tu esi par jaunu. -Tu esi bēbis.
Tu teici - piecas minūtes, bet pagājis daudz, daudz vairāk laika.
Vai mēs esam tuvu?
Nebojā šo mirkli ar savu steigu.
Paskaties pa logu, re, cik skaisti.
Priska.
Darbs?
Jā.
Rādi piemēru, mamma.
Vareni.
Daudz labāk nekā Kankunā.
Kapas kungs un kundze, laipni lūdzu mūsu paradīzē.
Vareni.
Sveiki!
Šī ir Madride. Viņa parūpēsies par jums.
Ņemot vērā, kādus ēdienus un dzērienus izvēlējāties,
esam pagatavojuši jums sagaidīšanas kokteiļus.
Vareni.
-Paldies. -Cik jūs esat lieli!
Jums abiem varam piedāvāt dzērienu strūklaku.
Drīkstam iet?
-Jā. -Ejam, ejam.
Iedomājies? Es atradu to internetā.
JOGA HULAS NODARBĪBAS
PĒCPUSDIENAS NIRŠANA AR MASKU
Pasakaini.
Šis man patīk vislabāk - atvērts visu diennakti,
konfekšu galds.
Vai, dieniņ. Nāc, Trent.
Sajauciet vaniļas un zemeņu.
Sasveicinies, Trent.
Sveiki!
Es esmu Idlibs. Mans tēvocis ir kūrorta pārvaldnieks.
Viņu sauc Trents, mani - Medoksa.
Es protu salikt mozaīku no 1000 gabaliem, un tas ir iespaidīgi.
Mēs ar tēti tās nolakojam un piekaram pie sienas.
Es krāju gliemežvākus.
Man ir 42 gliemežvāki.
Apbrīnojami.
-Palīdzēsi man? -Labi.
Tātad zemeņu un vaniļas?
KŪRORTS "ANAMIKA" NOVĒLAM PATĪKAMU ATPŪTU
Sveiki!
Paldies. Jā.
Labi. Es pats. Laid vaļā.
Paldies.
Tu esi lielisks palīgs. Jā.
-Tu! -Es pieskāros tavai jakai, tāpēc...
Ei!
ASV gadā notiek 250 000 nelaimes gadījumu, kas saistīti ar mēbelēm.
25 % no tiem ir traumas, kas gūtas uz kafijas galdiņiem.
Stāt. Stāt!
-Nu labi. -Jauki.
Uzņēmums Warren and Warren noteikti ir saistīts ar šo kūrortu.
Varbūt rīko te savas konferences.
Mums patīk šī farmācijas uzņēmuma darbība.
Iespējams, lūgsim klientiem lietot Warren and Warren medikamentus,
lai samazinātu apdrošināšanas likmes.
Jā.
"Bērniem pludmalē ieeja aizliegta"?
Ko? Pagaidi.
-"Bezbērnu nedēļa"? -Nevar būt! Parādi!
Te tā rakstīts. Vajadzēja pārbaudīt.
-Parādi! -Tā ir mammas vaina!
Nē, tiešām, nē. Te rakstīts...
-Parādi! -Viņai vajadzēja pārbaudīt.
-Parādi! -Jā, protams.
Saprotu, ka jums abiem tas ir smags trieciens.
Bet tagad vara pieder man.
Jā! Un jums jāpakļaujas.
Jā, jums jāsaprot. Tā notiek.
-Tēt! -Tāda ir dzīve.
Tā ir grūta, un reizēm nenotiek pēc jūsu prāta.
Sarauj! Zilā komanda uzvar.
Kā jūs sauc un ar ko nodarbojaties?
Sveiki! Es esmu Anete. Kā jūs sauc?
Es esmu Trents. Šis ir Idlibs.
Priecājos iepazīties.
-Atā. -Atā.
Atā.
Sveiki! Es esmu Trents. Šis ir Idlibs.
Kā jūs sauc un ar ko nodarbojaties?
Es esmu Sofija Votsone, šefpavāre.
Gregs Mičels, policists.
Forši.
Es esmu Melina Mičela, dejotāja.
O, cik forši.
-Labi, atā. -Atā.
-Iesim tur. -Atā.
Nāc, ejam tur.
Spēlēsim patiesībās. Sāc.
Es nevaru atspiesties. Tagad tu.
Man nav draugu.
Es esmu tavs draugs.
Tu aizbrauksi.
Varbūt mamma ļaus sazvanīties FaceTime.
Tad mēs būsim draugi.
Tu varētu atbraukt pie manis un izdomāt stāstus.
Mēs varētu mācīties vienā koledžā
un kļūt par kaimiņiem ar hipotekāro kredītu.
Forši.
Tas ir dīvaini.
Zinu.
Tas mani nomāc. Nav ēstgribas.
Un es neko nejūtu?
Mēs sarunājām.
Pēdējās kopīgās brīvdienas, un tad izstāstīsim.
Nesaprotu, kāpēc mēs neņemam vērā...
Tas neko neietekmē.
Ārsts teica, ka tas ir nenozīmīgs.
Varbūt tas tur bijis gadiem, tā viņš teica.
Mēs grasījāmies šķirties.
Tas ir pietiekami mulsinoši.
Neiejauksim tajā vēl nesvarīgu kaiti.
Nokārtosim to, Gaj.
Nejauksim visu kopā.
Tikai šīs trīs dienas.
Esi atradusi māju?
Jā.
Priska. Lūdzu.
Tu vienmēr domā par nākotni!
Es jūtos neredzama!
Tu vienmēr domā par pagātni. Tu strādā draņķa muzejā!
Šķiet, viņi ir beiguši.
Negribi paspēlēties?
TRENTAM NO IDLIBA
SALDĒJUMA ĒŠANAS SACENSĪBAS RĪT
Labrīt! Ko ēdīsiet brokastīs?
Es ņemšu sulas dzērienu "Kalcija bumba". Man trūkst kalcija.
Tajā tiešām ir daudz kalcija vai tikai vilinošs nosaukums?
Tajā ir visi ar kalciju bagātie dārzeņi, kundze.
-Apsēdies taisni, Kara. -Labi.
Citādi būs kupris, kad izaugsi liela.
Tas ir ļoti neglīti.
Atbaidīsi puišus.
Dodiet man "Kalcija bumbu".
Un ko jūs ieteiktu no šiem?
Šo.
Es iesaku parfē ar musli.
Laba izvēle.
Labi.
Kā jūtas Kapu ģimene?
Ko šodien darīsiet?
Viens bērns grib izbraukt ar ūdens motociklu.
Bet otrs ir gatavs uz visu, tikai ne to.
Mums ir...
salas dabas rezervāta daļā ir privāta pludmale.
Neiespējami atrast.
To ieskauj krāšņas klintis, ļoti neparasti minerāli.
Vienreizīgs piedzīvojums.
Dabas anomālija.
Iesaku to tikai atsevišķiem viesiem.
Jūs man uzreiz iepatikāties. Skaidrs?
Jūs esat jauka ģimene. Sarunāšu, lai jūs aizved, ja...
Jā.
Būs lieliskas atmiņas.
Tas būs mūsu mazais noslēpums. Tūliņ visu nokārtošu.
-Paldies. -Paldies.
Paldies.
Vajadzētu paņemt lapu salātus Trentam.
Idlib, ko es teicu par nākšanu šurp, kad tas ir noliegts?
Tu nedrīksti... Cik reižu man tas jāsaka?
Neaizmirsti noteikumus...
Es esmu ārsts.
Manai sievai ir epilepsija.
Esmu medbrālis. Mani sauc Džerins.
Tā, viņai ir lielā lēkme.
Atbrīvojiet, lūdzu, vietu.
Patriša.
Lellīt.
Džek, domāju, ja jūs viņu te brītiņu atstāsiet,
paliksiet kaut ko zem galvas, būs labi.
Paldies, dakter. Un mani sauc Džerins.
Nākamais triks būs galvas apgriešana par 360 grādiem.
Piedodiet, ka sabojāju visiem brokastis.
Tu vienmēr gribi būt uzmanības centrā.
Žēlīgā debess. Gribat padzerties?
Jā.
Idlibs.
Diez vai pludmale ir tik slepena. Mums lika klusēt.
-Un mēs klusējam. -Sēdēt, Gustav. Labs suns.
Labs suns. Sēdēt.
Labi, pārbaudām sarakstu.
Grāmatas, pretapdeguma krēms.
Visi atstāja pases seifā?
-Negribu, lai kāds kaut ko pazaudē. -Jā.
Kā jūs sauc un ar ko nodarbojaties?
DABAS REZERVĀTS IEEJA AIZLIEGTA
PĀRKĀPĒJIEM DRAUD SODS
Ļoti akmeņains.
Labi, draugi.
Zvaniet,
un mēs atbrauksim pakaļ, kad gribēsiet atgriezties.
Vai arī būšu pakaļ 17.00.
Taciņa aizvedīs līdz pludmalei.
-Tas arī ir ēdiens? -Jā.
Daudz ēdiena.
Bērni daudz ēd. Un jūsu grupā ir trīs.
Labi.
Tas šķiet izšķērdīgi, bet paldies.
Palīdzēsiet mums aiznest somas?
Šeit ir vecs cilvēks un bērns.
Piedodiet. Man jāatgriežas. Bet ceļš nav tāls.
Ejiet uz priekšu. Ieraudzīsiet skaistu aizas kanjonu.
Iziesiet cauri un drīz būsiet galā. Izbaudiet!
-Vai te ir... -Ejam.
-Vai te ir čūskas? -Protams.
Forši. Es gribu redzēt.
-Skaista. -Oho.
Labi.
Viss kārtībā? Jā?
Kāds varētu pateikt, kas tikko notika?
Uzmanieties.
-Cik aizraujoši! -Uzmanīgi.
-Skrienam! -Es pirmais!
Oho. Šermuļi pārskrēja.
Nāc, dārgumiņ. Parādīsim Gustavam jūru.
Medoksa, palīdzi mammai.
Paklau, es... Pārcelsimies citur.
Vai tuvāk pie ūdens nebūtu jaukāk?
-Jā, bet es... -Nē... Skaties. Skaisti.
Noķēru!
Esi kādreiz ko tādu redzējis?
Labi, ka mums to ieteica.
Gulēt!
Jā. Labs suns!
Bērni, skat, cik skaisti koraļļi.
-Ko tu darīsi? -Tagad es apšļakstīšu tevi.
Droši vien turpināšu lasīt.
Tu jau mani apšļakstīji.
Izbeidz! Es neteicu, ka tu drīksti apšļakstīt.
Gaj?
Jā?
Ko es lasu?
Es nezinu.
Kāpēc jautā?
Tāpat vien.
Priska, es gribu tev ko teikt.
Nē, nav svarīgi.
Vēlāk pateikšu.
Ak dievs.
Tas ir Midsaizs Sedans.
Ko? Kāds sedans?
Reperis!
More Dough for the Cookin'?
-Midsaizs Sedans? -Ejam.
Tēt, man tas jāizdara. Lūdzu!
-Nē. Liec viņu mierā. -Tas varētu būt jautri.
-Bet, tēt! Man jāsasveicinās. -Viņš ir atvaļinājumā.
Kā viņam ir uzvārds? Sedans?
Re, kur nāk lielais. Oho.
Palīdzi man.
Sarīkosim sālsmaizi.
Vai mums nav skaista māja?
-Vau! -Ak tu!
-Nāc! Nāc atpakaļ! -Nē!
Nenoķersi mani!
Kara, es tevi tūliņ noķeršu.
Nāc.
Nenoķersi mani!
Noķeršu gan.
Nāc, Kara.
Ak dievs. Noķēru.
Tu nekad mani nenoķersi.
Mīļā, esmu mājās.
Es tev teicu, ka negribu tā dzīvot.
Es dzīvošu kooperatīvajā dzīvoklī.
Braukšu vizināties, man jānomierinās.
Man ļoti, ļoti gribas ēst.
Man arī. Vēders rūc.
Man arī.
Oho.
Kas to pametis?
Mammu!
No viesnīcas.
Baigi sarūsējuši.
Met zemē!
Dabūsi kādu infekciju vai sagriezīsies!
Prom no turienes.
Nākamā spēle.
-Kas noticis? -Spēlēsim paslēpes.
Nezinu. Atraduši smiltīs viesnīcas inventāru.
18, 19, 20.
-Zivju nav. -Mēs ejam meklēt!
Mammu!
Mammu! Mammu!
Mammu!
-Ko? Kas ir? -Trent!
Tur kāds ir.
Tur.
Nāciet. Palīdziet. Ņemiet aiz kājām.
Jā.
Sastādi sarakstu.
-Sastādi sarakstu. -Labi.
Sarkans un oranžs.
Sarkans, oranžs. Prom no turienes, mazulīši.
Dakteris palīdzēs tantei. Labi?
-Zaļš. -Zaļš.
-Dzeltenbrūns. -Dzeltenbrūns.
-Violets. -Violets.
-Kas noticis? -Būs labi.
Zils. Zils ir labi. Un tālāk?
-Zaļš. -Zaļš, jā.
-Dzeltens. Violets. -Man patīk dzeltens.
Jāzvana policijai, vai ne?
Paņemšu mobilo.
Nolādēts.
Kas viņai notika, mammu?
Es nezinu.
Man joprojām gribas ēst.
Man arī.
Viņa bija kopā ar jums?
Es viņu gaidīju.
Viņa viena devās peldēties.
Es nezinu, kas, ellē, notika.
Neko vairāk es neteikšu.
Jūs viņam iesitāt? Man nav jāzina konteksts...
Ko? Nē. Protams, ne.
Kāpēc tad jums asiņo deguns?
Es jau teicu, ka man nav ko teikt.
Tāda jocīga sajūta krūtīs.
Vajadzēja noīrēt jahtu, kā es ierosināju, Agnese.
Nevajadzēja strīdēties pretī.
Redzat? Tagad esam iepinušies kaut kādā salas ķezā.
Es gribu teikt...
Man spiež peldbikses, es tās novilkšu.
Palaid vaļīgāk...
Mēs esam no Filadelfijas.
Atbraucu brīvdienās ar sievu un bērniem. Tie ir viņi.
Jā, tur.
Un es droši zinu, ka atvaļinājumā pārsvarā iet bojā
no pārkaršanas saulē, pārpūles,
pārmērīgas ēdiena un alkohola uzņemšanas
vai visa minētā kopā, tā ir 99,4 % gadījumu.
-Kā jūs to zināt? -Esmu statistiķis.
Aprēķinu apdrošināšanas likmi, pamatojoties uz klienta riska profilu.
Es neko neesmu izdarījis.
Viņa bija manī ieķērusies.
Gan kāds noskaidros patiesību.
Jāsagaida tikai, kad atbrauks.
Te vispār nav zonas.
Šķiet, atpūta pludmalē beigusies.
Jāuzmana gan viņš, gan līķis.
Žēlīgā debess.
Oho.
Jūs atveda no kūrorta?
Jā. Bija paredzēts izbraukt agrāk, bet mēs atpūtāmies savā istabā.
Labi. Jānoķer darbinieki, pirms aizbraukuši.
Visiem jāpamet pludmale.
Pagaidiet. Kāpēc? Viņi jau aizbrauca.
Kas noticis?
Mēs nezinām, kas noticis.
Domāju, ka šis vīrietis ir iejaukts.
Vai es te stāvētu, ja būtu iejaukts, brāl? Nolādēts.
Viņam asiņo deguns. Varbūt viņa aizstāvoties ievainojusi.
Man nepatīk šī gaisotne.
Deguns asiņo jau vairākas stundas. Nezinu, kāpēc.
Čārlz, tavai mātei kaut kas kaiš. Viņa sauc tevi, mīļais.
Tagad visi esam vienā laivā.
Mēs esam atbildīgi par to sievieti.
Un man nav iebildumu pret šo vīrieti. Es tikai daru to, kas jādara.
Šajā pludmalē nav mobilo sakaru zonas.
Paliec te.
Es mēģināšu piezvanīt no klajuma, kur mūs izlaida.
Te jābūt zonai. Kā citādi izsauktu mašīnu atceļam?
Ak dievs.
Tu izstreipuļoji laukā, saķēris galvu.
Izskatījās, ka tev sāp, mīļais.
Jūs izslēdzāties.
Es jutu spiedienu galvā.
Man nekas nekaiš, Čārlz.
Droši vien šoks.
Palīdzi Gustavam, citādi viņam būs slikti.
Jā, protams, šoks.
Izsaukšu busiņu, lai ved mūs uz kūrortu,
tikai vispirms jānokārto šī ķeza, labi?
Tu labi jūties?
Jā.
Zinu, ka biji pārslogots.
Neļaujies uztraukumam.
Palīdzi viņiem to pārvarēt, Čārlz.
Ko tu dzirdēji?
Palīdzi viņiem to pārvarēt, Čārlz.
Atvainojiet.
Atvainojiet. Es redzēju, ka runājat ar manu vīru.
Saprotu, ka esat aizņemts tās sievietes dēļ,
bet manam dēlam kaut kas kaiš. Kaut kāda alerģija.
Vai smaga? Man tagad nav laika.
Kāds ārsts jūs esat?
Esmu sirds ķirurgs un galvenais ārsts.
Jūs mani nepazīstat.
Es veidoju muzejiem izstādes.
Saku to, jo gribu, lai jūs man uzticētos
un nedomātu, ka esmu histēriķe, teikdama,
ka ar manu dēlu nepavisam nav labi.
Izskatās gluži vesels. Spēlējas ar manu meitu.
Tu arī izskaties citādi.
Kā?
Nezinu. Vienkārši izskatāties citādi.
Saņem manu roku.
Labi.
Vītols, vēdekļa kļava.
-Mūžzaļais augs. -Ja kļūst bail, pasaki man, labi?
Uz ko tu visu laiku skaties?
-Tur. -Kur?
Tur ļoti augstu kalna korē.
Ko tu redzi?
Šķita, ka tur kaut kas spīd.
Mamma nāk.
Čārlz! Viņa vairs neelpo!
Viņa vairs neelpo!
Es neko neizdarīju, Čārlz.
Jūs aizgājāt prom,
un viņa pēkšņi pārstāja elpot.
Viņa bija pavisam mierīga.
Jūs varētu atkāpties, lūdzu?
Mēs aizvedīsim prom bērnus.
Tas tiešām notiek?
Viņa neizturēja šoku.
Ieraudzīja noslepkavotu sievieti, un sirds neizturēja.
Kā jūs sauc un ar ko nodarbojaties?
Esmu Džerins, medbrālis.
Patriša, psiholoģe.
Viņš iegaumē visu vārdus un citus sīkumus.
Viss būs labi.
Kā tevi sauc?
Es esmu Trents, šī ir mana māsa Medoksa.
Cik jums gadu?
Es uzminēšu. Man tas padodas.
Tev ir 11, vai ne, Trent?
Seši.
Nē. Tev tiešām nav 10, 11?
Viņš nemelo. Viņam ir seši gadi.
Konkrētāk seši un viena ceturtdaļa.
Viņai ir 11.
Viņi jūtas nedroši. Tik daudz notikumu.
Viņi nes mūs cauri. Mainīsim tematu.
Labi, kā sauc tavu labāko draugu?
Medoksa.
Cik jauki.
Neesat redzējuši manus bērnus?
Vai visi cenšas mūs izjokot?
-Ko? -Vai tad šie nav jūsu bērni?
Es esmu šeit, mammu.
Mammu?
Mammu.
Kāpēc tu tā uz mani skaties?
Priska, domāju, ka jādodas prom.
Vedīsim bērnus uz kūrortu.
Gaj...
-Medoksa? -Jā. Tēt, tā esmu es.
Kas noticis?
Tu redzi? Tu redzi!
Velns...
Nolādēts.
-Kā mēs te nokļuvām? -Tikai mieru.
Stiprs spiediens galvaskausā, kā atrodoties dziļi zem ūdens.
-Nevaru... -Varat piecelties?
Prātīgi.
Čārlz?
-Jā, nē, viss kārtībā. -Viss labi?
Mēs tūliņ dodamies prom un ņemam bērnus līdzi.
Visi, kas iet uz to pusi, nez kāpēc izslēdzas.
Līdz šim izslēgušies trīs.
-Smieklīgi. Ejam. -Nē, es pats redzēju.
Es redzēju Džerinu.
Es zinu to, ka bērni jānogādā slimnīcā.
Nekavējoties.
Nerunāsim vairs par to.
Bērni ir nobijušies.
Es palikšu te kopā ar viņiem.
Bet pārējiem jāmēģina atrast cita taka prom no pludmales.
Sadalieties pa pāriem, ja nu vēl kāds atslēdzas.
Kristala, tu nāksi ar mani.
-Labi. -Turies man blakus.
Es jūtos ļoti nelāgi.
Necelies kājās pārāk strauji.
Bērni, ļaujiet mums ar tēti aprunāties.
Nē. Mammu, mums bail.
Lūdzu. Palieciet šeit.
Labi?
-Ja es raudāšu, neļauj viņiem to redzēt. -Neļaušu.
-Tev trīc rokas. -Jā.
-Jā, trīc.
Jā. Kā tu jūties?
Esam pludmalē ar diviem savstarpēji nesaistītiem līķiem.
Statistiski tas nav iespējams.
Visiem bērniem ir kaut kāda reakcija.
Tikai bērniem.
Paskaties uz daktera meitu.
To izraisījis kaut kas, ko viņi apēduši.
Vai inficējušies ar kaut ko.
Mēs esam nomaļā, neattīstītā salā, bet mums šeit ir ārsts.
Lai viņš izmeklē bērnus.
Joprojām nav zonas.
Dakter, pirms rīkojamies tālāk,
apskatīsiet mūsu bērnus?
Viņam ir nazis!
Nolādēts, man vaigā ir caurums!
-Ak dievs! Kā jūtaties? -Tūliņ pat nolieciet, dakter.
Uzmanies, Džerin!
Nezinu, kāpēc tā darīju. Domāju, ka viņš man kaitēs.
Piedodiet.
-Piedodiet. -Kāds "piedodiet"?
-Parādiet brūci. -Tas bija uzbrukums!
Nomierinieties.
Kā jūs sauc?
Midsaizs Sedans.
Laikam esmu šokā. Neko nejūtu. Man vairs nesāp.
Lūdzu. Parādiet.
Nē, tam nav racionāla izskaidrojuma.
Man tūliņ jātiek uz slimnīcu.
Kāpēc rādāt tādas sejas?
Grūti paskaidrot.
Baigais sviests.
Kur palika brūce?
Tas ir kāds burvju triks.
Jā, es mēģināju notīties, bet esmu totāli pārbijies.
Es gribu atgriezties savā viesnīcā.
Bija paredzēts rāms ceļojums.
Mēs sākām sarunāties tikai tāpēc, ka viņa bija slima, un es arī.
Viņai bija atklāta multiplā skleroze, sākām pļāpāt par to.
Es tai meitenei neko neizdarīju.
Viņa tur peldēja kā tāds Maikls Felpss
uz muguras un kā tik vēl ne.
Viņa aizpeldēja baigi tālu.
-Ko tu teici? -Nē, es nezinu.
Varbūt tauriņstilā.
Neesmu vasaras olimpiāžu skatītājs.
Tu atbrauci šurp, jo esi slims,
-un viņa arī? -Šķita forša sakritība.
Varbūt šī ir kaut kāda kolektīva psihoze. Esmu to pētījusi.
Katram dzīvē ir kāds emocionāls satricinājums.
Mēs neticam, ka spējam pamest šo pludmali.
Mammu.
Vai ēdiens vēl palicis? Man aizvien gribas ēst.
-Viņa ir kļuvusi vecāka. -Kā tu vari būt badā? Mēs tikko...
Izskatās, ka bioloģiski viņai ir ap 12, 13 gadiem,
lai gan pirms divām nedēļām palika seši.
Ko?
Mēs esam vecāki?
Man nekas nekaiš?
Es nezinu, kas ar jums trijiem notiek, mīlulīt.
Bet man somā ir lieks peldkostīms,
varbūt uzvelc labāk to.
Varbūt tas ir kāds vīruss.
Varbūt moskīti...
To izturēšanās šajā salas daļā.
Kaut kas stimulē viņas hormonus.
Suns ir pagalam!
-Ak dievs. -Ak dievs.
Tikko vēl bija dzīvs.
Kara, turies pie manis.
Kas notiek?
Kurš domā, ka var nopeldēt
simt baseina garumu pret straumi,
pagriezties un nopeldēt nezināmu attālumu gar krastu,
līdz atradīsim citu liedagu?
Pieņemu, ka tāds attālums jānopeld, lai tiktu laukā no šī līča.
Izskatās pārāk tālu. Mīļais, tas nav droši.
Mani sauc Brendons.
Es gāju privātskolā.
Mamma ir advokāte, tētis - zobārsts.
-Gribēju, lai kāds to zina. -Labi.
Man ir kaut kāda reta asins slimība, kavēta recēšana.
Atbraucu uz salu, lai redzētu okeānu
un atcerētos, ka esmu saistīts ar kaut ko lielāku.
Skaisti, Brendon.
Es jūtos citādi nekā vakar vai šorīt,
un diez vai mani vecāki to sapratīs.
Manas domas kļuvušas krāsainākas.
Vakar es redzēju dažas ļoti spēcīgas krāsas,
tagad krāsu ir vairāk, bet tās ir mierīgākas.
Labi!
Sanāciet visi kopā!
Nāciet, nāciet, nāciet!
Visiem būs jāizsakās.
Vai mums tiešām tam ir laiks?
Lēmumi būs destruktīvi, ja nejutīsimies droši pārējo sabiedrībā.
Es zinu, ka mums nav laika, bet varbūt sāksim ar jums abiem?
Kāpēc jūs esat šeit?
-Mums gāja grūti... -Kristala.
Mums bija pārdzīvojumi.
Viņam darbā ir liels stress. Vajadzēja atpūtu.
To vajag visiem. Tas nav nekas īpašs.
Viss kārtībā. Es neko vairāk neteikšu.
Labi! Jauki, ka izteicāties.
Un jūs?
Priska?
Nekas.
Mums vienkārši jāpieņem kāds lēmums.
Bērniem ir kaut kāda reakcija.
Tas ir vīruss. Droši vien vīruss.
Man jāatvelk elpa.
Pirms brīža pārņēma dīvaina sajūta.
Viss kārtībā, mammu?
-Mammu? -Kas noticis?
Kā tu jūties, mammu?
Diez vai tas ir...
-Viņai ir audzējs. -Ko?
-Labdabīgs. Teica, ka labdabīgs. -Ak kungs.
Mammu?
Vai tas... Kur?
-Mammu? -Viss kārtībā.
Drīkstu...
Es to jūtu. Golfa bumbiņas lielumā.
Nē, tas esot trīs centimetrus garš.
Labi. Parādiet.
-Mammu! -Priska!
-Viņa ģībst. -Priska.
Mammu.
-Viņai vajag gaisu! -Mosties, Prisa. Nemirsti.
Tas ir šeit.
Attīstījies kādu laiku. Softbola bumbas lielumā.
Jēziņ.
-Tas ir izaudzis. -Ko?
-Kas notiek ar mammu? -Kas notiek?
-Tēt, kas notiek ar mammu? -Būs labi.
Trent, ejiet abi paspēlēties kaut kur tālāk, labi?
Mamma ir drusciņ nogurusi. Klausīsi, tīģerēn?
Skarts pirmais pieaugušais.
Ja nu mēs to izgrieztu?
-Tēt! -To nevar.
Vispār var, bet tas jāizlemj Gajam.
Nē! Nē, nē, nē! Nē!
Es negribu pieņemt šādu lēmumu. Nē. Nē, es...
Es nezinu, ko lai dara.
-Vai mums ir alkohols? -Ir.
Minibārā ir pudelītes.
Es nevaru uzņemties atbildību. Saprotat?
Jā.
Labi. Kādam ir adata un diegs?
-Tas jāaizšuj. -Jā, jā.
Ņemiet. Vai tas ir pareizi?
-Varbūt vajadzētu to apspriest. -Es nespēju padomāt.
Audzējs viņu nonāvēs.
Zinājāt, ka Džeks Nikolsons filmējies kopā ar Marlonu Brando?
Ak nē.
Ko viņš saka?
-Kā sauca to filmu? -Čārlz, elpo.
-Labi jūtaties? -Jā.
-Ļausiet man strādāt, lūdzu? -Būs labi?
Grieziet vēlreiz.
Mēs ar rokām turēsim iegriezumu vaļā.
Gaj, es varu palīdzēt, brāl.
Nē, es parūpēšos par viņu.
Kāds zina tās filmas nosaukumu?
Tajā bija Džeks Nikolsons un Marlons Brando.
-Abi. -Mēģiniet vēlreiz, dakter.
Ieslīps iegriezums vienā vēdera pusē, 10-15 centimetru. Jums izdosies.
Iebāziet pirkstus iegriezumā.
Labi.
Varat pavērt mazliet platāk?
Tas saspiežas ap pirkstiem.
Velciet vaļā. Pareizi.
Es izceļu audzēju.
Oho! Kantalupes lielumā!
Pagaidiet!
Tas pie kaut kā turas!
-Muskuļu audi. -Labi.
Papletiet iegriezumu mazliet platāku, lūdzu.
Piedod, Prisa.
Es iegriežu zem audzēja.
Labi. Izdevās.
Mammu.
Priska?
Mammu?
Viss kārtībā.
Es tikai noģību.
Mēs izņēmām audzēju.
Tas būtu nonāvējis tevi.
Jūsu vīram vajadzēja strauji pieņemt lēmumu.
Gaj, es jūtos labāk.
Nolādēts!
Nāciet visi, paskatieties!
Ātrāk!
Nolādēts.
Nāciet šurp!
Visi piekritīs, ka es to neizdarīju?
Kas ar viņu noticis?
Līķis ir satrūdējis.
-Cik strauji tas notiek. -Ļoti ilgā laikā.
Mamma zina.
Neesmu tiesu patologanatome,
bet no muzeja arheoloģiskajiem materiāliem zinu,
ka tas atkarīgs no augsnes un temperatūras.
Domāju, ka atklātā vietā
miesa no līķa pazūd apmēram septiņos gados.
Bet šis noticis trīs stundās?
Es saprotu.
Atrastie kauli sadalītos vēl 30 gados.
Velns, kas tas ir?
Šajā pludmalē visi 20 stundas pēc nāves pārvēršas putekļos.
Kas tas par mājienu?
Kaut kas ietekmē laiku šajā pludmalē.
Laiku?
Tev ir grumbas.
Man bail.
Satraucošās situācijās ieteicams pievērsties tagadnei.
Piemēram, elpošanai.
Kas ar mums notiek?
Mēs arī esam slimi?
Nē, nedomāju vis.
Domāju, mēs vienkārši augam.
Spriežot pēc Trenta un Medoksas vecuma un pludmalē pavadītā laika,
pusstunda ir vienlīdzīga vienam dzīves gadam.
Tas noteikti skar visus, tikai visiem to uzreiz neredz.
Varētu būt pirmā reize, kad viņi vēlas, kaut būtu melni.
Bērni tik daudz ēd, jo palielinās viņu ķermeņa masa.
Strauji jāpieaudzē milzīgi liela masa.
Mūsu ķermeņa masa saglabājas.
Tikai noveco šūnas.
Es jūtos citādi.
Šķiet, ka prāts arī mainās.
Daudz dažādu domu reizē.
Dīvaini.
Es tik ļoti nebaidos no tā, kas ar mums notiek.
Kā ar matiem un nagiem?
Vai tiem arī nebūtu jāaug nenormālā ātrumā?
Varbūt tas saistīts ar faktu, ka matu un nagu šūnas ir atmirušas,
tāpēc nereaģē tāpat.
Šajā pludmalē 60 minūtes ir divi gadi.
Dienas laikā šeit novecosim par gandrīz 50 gadiem.
Tas ir gandrīz vesels mūžs.
Varbūt to izraisa apkārtējās klintis.
Ja ir skartas mūsu šūnas,
visi procesi paātrinās,
tad mēģinājumu tikt prom var pielīdzināt pārāk straujai uzpeldēšanai
pēc atrašanās okeāna dzīlēs.
Organisms nespēj pielāgoties.
Tāpēc zaudējam samaņu, ja dodamies prom.
Varbūt jāiet cauri kanjonam lēnām,
jāsper solis, jāapstājas.
Astoņu desmit stundu laikā.
Lai organisms pielāgojas.
Bet, ja ticam Priskas aprēķiniem,
kurš gribēs atdot 20 savas dzīves gadus?
Piedodiet, tās ir muļķības.
Nenoniecināsim pārējo pieredzi.
Pagaidiet. Kur ir bērni?
Trent!
Kara!
Tūlīt atsaucieties! Jums jānāk šurp!
Viņi ir tur.
PASTAS SALĀTI
-Gribi? -Nē, man negribas.
Ei!
Mammu! Tēti!
Kara.
-Ko tu izdarīji? -Mēs tikai spēlējāmies.
Nekas. Esmu drusciņ uzbarojusies.
Mamma, tev ir labāk.
Medoksa?
-Medoksa? -Viss kārtībā, Trent.
Lai mamma un tētis to nokārto.
Ak dievs, Gaj.
Viss kārtībā, vai ne, mamma?
Džeks Nikolsons un Marlons Brando ir vienā filmā.
Ja viņa ienāktu slimnīcā, es teiktu, ka viņa ir piektajā mēnesī.
-Ko? -Ko?
Tikai mieru, Trent.
Viņa būs stāvoklī tikai 20 minūtes no ieņemšanas brīža.
Kāpēc skaties uz mani tā, it kā gribētu nozagt manu maku?
-Gribi norauties pa seju? -Tikai mieru.
-Nesaprotu, par ko jūs runājat. -Labi.
Pievērsīsimies neatliekamākam jautājumam.
Kāds pazīst kino?
Tēt, mamma liek tev apsēsties, kad tu kļūsti tāds.
Viņai vajag palīdzību. Skaidrs?
-Tas nedrīkst notikt šeit. -Tas kļuvis lielāks.
-Kara? Tu esi Kara, vai ne? -Jā. Jā.
Nogulies uz segas.
Būs labi. Šeit daudzi var tev palīdzēt.
Mēs visi tagad esam tava ģimene.
Ak kungs.
Mūsu šūnas šeit strauji noveco.
Domājam, ka tas notiek klinšu ietekmē.
Nogulies smiltīs, labi?
Tas, kas ar mums tāpat būtu noticis, tagad notiek ļoti strauji.
Es zinu.
No tā, ko jūs darījāt, rodas bērni.
Es zinu, bet domāju, ka tas jāatkārto desmit reizes.
-Elpo dziļi. Es arī elpošu. -Vai es kļūdījos?
Mazulīt.
Tas var notikt pēc pirmās reizes.
Mēs nepaspējām to pārrunāt.
-Mums ar Trentu būs bērns? -Vai es kļūdījos?
Atlikušas tikai dažas minūtes, ja nekļūdāmies.
-Tas ir bērns? Mammu. -Tu vari. Labi.
-Čārlz! -Kara?
Man jāpadomā, kas jādara.
Nē! Man viņai jāpalīdz.
-Mammu! Man bail! -Būs labi.
-Kara, pagaidi. Paliec te. -Esmu te, bērniņ.
-Paliec te. -Turi manu roku.
Mīļā, paturēsi viņas roku?
Esmu nolēmis apprecēt viņu.
Mēs nekad nekliegsim viens uz otru un nekad nešķirsimies!
Trent, paklausies. Viņai sāpēs. Stipri sāpēs.
Skaidrs? Tā, kā nekad.
Bet tad tas pāries. Saprati?
Tas pāries.
-Tev izdevās! -Mammu!
-Labi. -Kristala.
Kristala!
Tu izslēdzies. Tur nedrīkst iet.
Attopies. Tagad viss ir kārtībā. Nāc.
Celies.
-Nāc šurp. -Nē.
Skaties.
Viss kārtībā. Nāc. Nāc.
-Raudāšana palīdz elpot. -Tas ir klāt.
Mēs par to lasījām. Atceries, mammu?
Redzi?
Nolikām viņu uz dvieļa, lai noslaucītu.
Viņš paskatījās apkārt un aizvēra acis.
Viņš gulēja uz dvieļa vienu minūti.
Viņš nomira no uzmanības trūkuma.
Šeit viss notiek pārāk strauji, lai zīdainis izdzīvotu.
Nē. Nē, jūs melojat.
Jūs melojat! Jūs visi melojat!
Apklusti, Trent.
-Mierā. Mierā! -Jūs melojat!
Varbūt pārrunāsim to, kas tikko notika.
Čārlz, dabū mūs prom!
Tūlīt dabū mūs prom! Tev vajadzēja mūs sargāt!
Tu nesargāji mūs.
Kara cieš!
Es pieņemšu lēmumus. Tikai uzgaidi.
Es redzēju tevi mūsu rajonā. Kas tu esi?
Es esmu Džerins!
Es nezinu, kur jūs dzīvojat.
Neizliecies pārāka.
Uzkrāsojies.
Man žēl mazulīša.
Es tavā vecumā biju iemīlējusies vīrietī.
Viņu sauca Džuzepe.
Viņš nebija pārāk glīts, un es viņu pametu.
Mēs kopā izskatījāmies muļķīgi.
Viņš nevarēja man neko dot.
Nez kāpēc šeit es daudz domāju par viņu.
Liec mani mierā.
-Nē, Čārlz! -Beidz!
Beidz!
Viņš ir miris.
Ak kungs.
Es to paņemšu.
-Tā... -Būs labi.
Viss būs labi.
Es atradīšu citu pludmali un sameklēšu palīdzību.
Viņai vajag zāles.
Labi, ka vēl nav bijusi lēkme.
Tā noteikti ir pludmales ietekme uz manu organismu.
Gaj, es biju peldēšanas komandā. Man izdosies.
Uzmaniet viņu.
Varbūt es varētu uzrāpties tajā klintī?
Varbūt, kāpjot augšā, neizslēdzas?
Tu to nedrīksti.
-Es to darīšu. -Jā, viņš ir stiprs. Viņš var.
-Nē, nē. -Jā.
Nē. Es neļaušu savam dēlam to darīt.
Priskai taisnība. Pārāk bīstami.
Tas ir pēdējais salmiņš.
Mammu...
Es grimstu.
Kaut kā turos, bet neviens nedrīkst zināt.
Man neļaus strādāt.
Ko lai es daru?
Mammu, saki, ko lai es daru.
Priska, man kaut kas neliek mieru.
Čārlza ģimene zināja par viņa garīgo kaiti.
Katrā grupā bija kāds slimais.
Kā tu uzzināji par šo vietu?
Nezinu. Nejauši uzdūros tai.
Kaut kāda loterija, tā bija pievienota aptiekas čekam.
Piesekojos tīmeklī, sāku saņemt e-pastus.
Viņi zina mūsu slimības vēsturi.
Mūs izvēlējās.
Mūsu pases ir pie viņiem. Mēs varam pazust.
Lidostā mums pretī bija īpaša mašīna.
Lidmašīna.
Viņi var radīt iespaidu, ka nemaz neesam pametuši mājas.
Tu grasījies pamest tēti,
vai ne?
Jā.
Es negribēju sagādāt jums ciešanas.
Vai tev bija cits?
Tētis zināja?
Medoksa.
Lūdzu.
Es uzzināju par audzēju un nobijos.
Es skatījos uz nezināmu cilvēku pīšļiem stikla vitrīnās
un mani nepameta doma, ka būšu viena no viņiem.
Vai tu saproti?
Es jūtos citādi nekā vakar.
Tas, ko izdarīju, šķiet kā ilūzija, goda vārds.
Tagad tu mani neieredzi.
Man vajag laiku, mamma.
Mums tā nav, meitiņ.
Paskaties.
Tu esi pieaugusi.
Esi stipra visu pārējo dēļ.
Savienojies ar kaut ko lielāku.
Šeit, pagaidi. Noguldi viņu, noguldi.
Droši vien zaudēja samaņu peldot.
Brendons neko nenodarīja tai sievietei.
Mēs nevaram aizpeldēt, Priska.
Mēs netiksim prom no pludmales.
Mums nebija ne izlaiduma balles, ne izlaiduma.
Neesam ieguvuši tik daudz atmiņu.
Tas ir netaisni.
Viņam tagad jādodas pie miera.
Kara!
Pagaidi. Ja nu tev noreibs galva?
-Iespējams, tu izslēgsies. -Tagad par visu atbildam mēs.
Tētis var savainot vēl kādu.
Man jāaizved viņš prom no pludmales.
Kara! Nekāp.
Rāpies zemē! Atradīsim citu ceļu.
Nē! Nevajag! Trent!
-Klausi mammu. -Man jāiet viņai līdzi.
Kara, pagaidi! Nekāp. Es pasaukšu tavu mammu.
-Kara! -Tā nevar.
Viņa ir panikā un izmisusi. Aprunājieties.
Kara, mums abiem jāturas kopā.
Ja nu mēs iztērējam laiku, pūlēdamies izkļūt,
bet tas neizdosies?
Laika būs pārāk maz, ja nemēģināsim.
Nē, Kara, lūdzu!
Lūdz, paliec pie manis, lūdzu!
Ja viņa tiks līdz dzegai, varbūt izdosies.
Uzrāpies līdz dzegai un atpūties!
Nolādēts.
Izejai jābūt.
Tas ir matemātiski ticami. Izejai jābūt.
Nē. Kāpēc viņa apstājās?
Nē.
Nē, Kara.
Kara, attopies!
Kara, attopies! Attopies!
Kara?
Tēt...
Turēsimies visi kopā.
Neviens no ģimenes nekur neies viens.
Man šķiet, ka es izdomāju. Es izpeldēšu ar šiem.
Man ir māsa.
Viņa arī ir psihoterapeite. Man jātiek pie māsas.
Mēs nerunājam. Ļoti sen sastrīdējāmies.
Viņa bija vecāka, bet tagad es esmu vecāka.
Tagad strīdēšanās šķiet smieklīga.
Patriša.
Nē.
Kas ar viņu notiek?
Viņa jutās labi. Kas notiek?
Tas pāriet un atkal uznāk.
Tēt, dari kaut ko.
Nē.
Ak, nē.
Kara?
Kara, kur tu esi?
Kāds mums to nodarījis, Kara.
Es tevi vairs nespēju nosargāt.
Kara!
Nē, tu nezini. Džerins devās pa citu ceļu.
Viņš devās... Un es peldu labāk.
Viņš ir vecāks par mani. Es peldēšu pa kreisi...
Trent, izbeidz. Nē. Nē.
-Nē, tu nepeldi labāk. -Ļauj pamēģināt.
-Tu neļausi man pat pamēģināt. -Klausies.
Klausies.
-...tad es uzrāpšos klintī. -Mēs neļausim.
Izbeidz. Tas neizdosies.
Es tiešām negribu padoties.
-Mēs nepadodamies. -Ja ļausiet pamēģināt...
Mana mugura.
Man vajag kalciju.
Kristala?
Kristala, paliec pie mums.
Neskaties uz mani.
Priska, man tev kas jāsaka.
Es viendien pamanīju tavas īsziņas.
Viņš raksta romantiski.
Piedod.
Nezinu, ar ko es spētu samierināties. Bet viņš?
Viņš ir āksts, samākslots tips.
Tu esi pelnījusi daudz labāku.
Man tobrīd vajadzēja kaut ko teikt.
Es slēpjos no visa, esmu nolādēts gļēvulis.
Atbildīga par to esmu tikai es.
Tev jādusmojas uz mani, tikai uz mani.
Es gribu būt kopā vienīgi ar tevi.
Vai tu man tici?
Es gribu būt šeit...
tieši tagad.
Piezīmju grāmatas.
Iekursim no tukšajām lapām ugunskuru,
lai mammai un tētim ir silti.
Autors gribējis rakstīt zinātnisko fantastiku.
Te ir daudz ideju stāstiem.
"Putni, no kuru brēciena pazūd samaņa,
reiz pielido pārāk tuvu komerclidmašīnai."
Viņš saprata, ka netiks prom no pludmales.
Viņš centās saprast, kas notiek.
"Šī konkrētā Zemes punkta magnētisms
un pludmales klintis,
kas miljoniem gadu atradušās okeāna dzīlēs
un uz kurām nogulsnējušies īpaši minerāli,
izraisa paātrinātu mūsu šūnu novecošanu.
Vai pasaulē ir citas šādas vietas?
Kas atrada šo vietu?"
Varbūt varam izgatavot metāla cauruli, kurā visi iekāptu
un kas apturētu ietekmi uz mūsu šūnām.
Kā zobārsta kabinetā, kad pirms rentgena jāuzvelk metāla veste.
Tad mēs varētu, tajā paslēpušies, iziet laukā un...
Sākumā noreibtu, bet palēnām pierastu un tiktu prom, pareizi?
No kā mēs uztaisīsim metāla cauruli?
Viņš pierakstījis to cilvēku vārdus un adreses,
ar kuriem kopā bija pludmalē.
Medoksa, tā ir kamera.
Viņi mūs filmē.
Kam viņiem to vajag?
Ak nē.
Kas tur ir?
Priska, kas tur ir?
Tu izstāstīsi viņiem, ko es izdarīju.
Vīrietis ar tetovējumiem
gribēja apzagt manu māju.
Gaj!
-Nē! -Es neļaušu viņiem stāstīt.
Es esmu labs ārsts.
Viņš grasījās mums sekot, grasījās apzagt mūsu māju.
Kāpēc tu man netici?
Es viņu apturēju.
Pasaki, kur ir nazis, Priska!
Man visu laiku uzmācas šīs domas.
Klausies, tās visu laiku atgriežas.
Nestāsti nevienam.
Priska, paslēp bērnus! Es jūs sargāšu!
Jā.
Medoksa!
Trent!
Tūliņ pat ejiet un atrodiet paslēptuvi!
Kur neviens nevarēs jūs atrast. Ejiet tūliņ pat!
-Ko, mammu? Pagaidi. -Un nejautājiet neko!
Ejiet! Slēpieties!
Ejiet!
Šeit ar mums ir vēl kāds.
Mans ķermenis sāp, kad kustos.
Man trūkst Džuzepes.
Neskatieties uz mani!
Nodzēsiet gaismu!
Es negribu, ka mani redz!
Kara ir mirusi, vai ne?
Tas, kurš to izdarīja, nogalināja viņu, vai ne?
Kara ir mirusi.
Nelaimes gadījumā.
Neskatieties!
Tas jau ir sadzijis nepareizi.
Nodzēsiet gaismu!
Nodzēsiet gaismu.
Es esmu savas slimnīcas galvenais ārsts!
Es neļaušu,
ka man to atņem!
Tā ir rūsa.
Nokļuvusi asinsritē, tā iedarbojas kā inde.
Man žēl, ka tu nokļuvi šajā pludmalē.
Bet šī ir mana ģimene.
Tēti, mamma, jums jādzer.
Mamma.
Tev ir pietiekami silti?
Kupidons ir strēlnieks
Pēkšņi pazust viņam nieks
Mūs pie altāra pamest
Ievainotus, vājus un asiņojošus
Es izzudīšu kādudien
Bez pieminekļiem man veltītiem
Sev dzīvi labāku es nevēlētos
Tikai tevis dēļ es palieku
Es palikšu
Vai mēs par kaut ko strīdējāmies?
Jā.
Lai kas tas būtu bijis, es vairs nedusmojos.
Es neatceros.
Kāpēc mēs gribējām pamest pludmali?
Te ir tik skaisti.
Nav svarīgi.
Jocīgi.
Es aizmirsu...
to vārdu.
To, ko es jūtu pret tevi.
Es zinu.
-Tēt? -Tēt.
Mamma?
Mums atlikušas apmēram 13 stundas, kā tu domā?
Kamēr tu turēji manu seju, mēs novecojām par trīs dienām.
Vai turpināsim centienus tikt laukā?
Droši vien.
Varbūt vispirms uzceļam smilšu pili?
Nez, vai visi joprojām jūtas kā bērni,
būdami mūsu vecumā, vai...
tā ir tāpēc, ka vakar bijām bērni?
Idlibs atsūtīja ziņu, kuru es tā arī neatšifrēju.
Jā, mēs domājām, ka esam briesmīgi gudri.
Atšifrē to.
Katrs simbols atbilst burtam.
Iztēlojāmies, ka esam kā spiegi.
Kas bija svarīgajā ziņā?
Kas tur rakstīts?
MANAM TĒVOCIM NEPATĪK KORAĻĻI
Varbūt koraļļi mūs pasargās no klinšu ietekmes.
Varbūt tā ir mūsu metāla caurule.
Varbūt mēs izdomājam to, ko gribam dzirdēt.
Varbūt viņš dzirdēja, ka cilvēkus ved uz pludmali.
Idlibs dzirdēja to, ko nedrīkstēja.
Viņš nezina, ko tas nozīmē, bet saprot, ka tas ir slikti.
Viņš cenšas mums palīdzēt.
Pagaidi.
Man kaut kas jāpaņem.
Abi noslīka.
Vienubrīd šķita, ka izpeldēs cauri koraļļiem.
Nezinu, kā viņi pēkšņi iedomājās doties turp.
Teo, tu esi drošs, ka viņi neizdzīvoja?
Nepieļausim vēl vienu incidentu.
Sidnij, nomierinies. Es skatījos pusotru minūti.
Cilvēks, kurš pērn tika cauri, tik un tā noslīka.
Mums nekas nedraud.
73. izmēģinājuma pēdējie dalībnieki ir miruši.
Novērošana ir pabeigta.
Vedu diskus, atgriežos bāzē.
SIRDS IŠĒMISKĀ SLIMĪBA
CUKURA DIABĒTS - TUBERKULOZE
WARREN WARREN
PAZUDUŠĀS EKSPEDĪCIJAS PIEMIŅAI
Šīs izmēģinājuma grupas istabas izvāktas.
Mājas datorierīču atmiņa izdzēsta.
Trīs mājas datori vēl jāiztīra.
Uzmanību!
Klusuma brīdis 73. izmēģinājuma dalībniekiem.
Pateicos.
Centīšos nedramatizēt.
Pateicoties šai pludmalei,
esam spējuši izglābt simtiem tūkstošus dzīvību
ar jauniem medikamentiem.
Vēl nebūsim beiguši, kad tie jau būs miljoni.
Jūs zināt, ka izmēģinājumos pastāvīgi ciešam neveiksmes.
Tikai ne šodien.
Izstāsti viņiem, Sidnij.
Vienai sievietei šajā grupā bija epilepsijas lēkmes.
Viņu sauca Patriša Kārmaikla.
Visu mūžu cietusi no mokošām lēkmēm.
Nekas nelīdzēja.
Bet zālēs, ko mēs viņai iedevām, bija pareizā attiecība.
Astoņas stundas un 17 minūtes bez lēkmēm.
Sešpadsmitarpus gadi.
Mēs izārstējām viņas epilepsiju.
Pasteidzināsim izmēģinājumus,
saražosim zāles un dalīsimies tajās ar visu pasauli.
Dosim katram, kam tās vajag.
Ne velti daba radījusi šo pludmali.
Warren and Warren ekspedīcijai bija lemts to atrast.
Mums bija lemts izmēģināt zāles dienas, nevis vesela mūža laikā.
Mums vēl daudz jāstrādā, ļaudis.
Darīsim to, ko daba vēlējusies, lai darām.
11.00 ieradīsies Brodija kungs un kundze
ar sešiem nemērķa grupas viesiem.
Džozefam Brodijam ir Parkinsons agrīnā stadijā.
Florensa Brodija viņu pavada.
Es tomēr uzmācīgi atkārtošos, Nils.
Medicīniskie gadījumi būtu jānošķir
no garīgi slimajiem.
Vardarbīgā šizofrēniķa dēļ zaudējām datus par trombozes pacientu.
Sidnij, šaubos, vai tagad mainīsim kārtību,
bet ieraksti to veidlapā
un iesniedz vēlreiz Warren and Warren.
11 - SĒRFOŠANAS APMĀCĪBA
SUPOŠANA SAULRIETĀ
Kā jūties?
Tie bērni aizbrauca mājās. Viņi nav svarīgi.
Es pateikšu, ar kuriem bērniem drīksti spēlēties.
Uzticies man
un neko nejautā. Labi?
-Labi. -Jauki.
Tie ir labi bērni.
Tu drīksti spēlēties ar viņiem.
-Labi. -Jauki.
Jūs esat policists.
Jā.
Sveiki, Brodija kungs un kundze.
Laipni lūdzu mūsu paradīzē.
Paldies.
-Burvīgi. -Pateicos.
Šī ir Madride.
Ņemot vērā, kādus ēdienus un dzērienus izvēlējāties,
esam pagatavojuši jums sagaidīšanas kokteiļus.
-Atvainojiet. -Nekas, Brodija kungs un kundze.
Uztaisīsim jaunus.
Mirkli pacietības.
Labāk neņemiet neko, ko jums te dod.
Mūs visus atstāja nomirt.
Mani sauc Trents Kapa.
Es esmu Medoksa Kapa.
Visi trīs ir pazuduši?
Nosūtu pārējos vārdus.
ŠIE IR PĀRĒJIE,
AR KO BIJU KOPĀ PLUDMALĒ...
Mūsu vecāki ir Gajs un Priska Kapas.
Mēs dzīvojam Painstrītā 707, Filadelfijā, ASV.
Kopā ar mums bija medbrālis Džerins Kārmaikls.
Jāizsauc apsardze. Kas te notiek?
Vai tu dzirdi?
Kungi. Pagaidiet, pagaidiet!
Kungi, starpgadījums. Nekavējoties vajag jūsu palīdzību.
Jāpalīdz diviem viesiem.
Lūdzu, nokārtojiet to tūliņ.
Šeit visi ir apcietināti.
Šonedēļ Warren and Warren saņems pavēstes.
Vedīsim viņus uz lidostu.
Kad nolaidīsieties, jūs gaidīs tante.
Kā viņa to uztver?
Kā jūs justos, ja 50 gadus vecs vīrietis piezvanītu un teiktu,
ka ir jūsu sešgadīgais māsasdēls?
Būs labi.
LAIKS
Tulkoja: Dace Andžāne