"Felicity Walkerová bránila hlavního sponzora,
obviněného ze sexuálního obtěžování"
"Felicity Walkerová spojená se sponzorem,
obviněným ze sexuálního obtěžování"
- Ani mě nevarovaly. - Senátorko Walkerová!
Někdy je článek tak šokující, že se vám úplně vymkne kontrole.
Senátorko Walkerová, jaký máte vztah s Blainem Novakem?
Vím, co chcete slyšet, ale můžu jen zopakovat, co už jsem říkala.
- Jak dlouho jste věděla o obtěžování? - Jen dohady.
Viníte Novaka, že vám zkazil Super úterý?
- Věděli jsme, že to nebudeme mít lehké. - Vaše kampaň prohrávala.
Bojovali jsme o každý hlas. Jsem na svou kampaň pyšná.
Blbost.
Vrátíte mu peníze jako Brownovi při minulých volbách?
Dick Brown byl zločinec, co podvedl investory.
- A Blaine Novak toho využil. - Hned jsem s ním ukončila kontakt.
- Dobrý tah. Co uděláte s Novakem? - Obvinění proti němu se vyšetřují.
- Teď máte příležitost říct svou verzi. - Tolerujete dogplay?
- Bože, Margaret! Dogplay! - Děkuji, že jste přišli.
Ale zítra máme mítink a chci se zaměřit na otázky amerických občanů.
Tisk se přidal k davovému šílenství a neřešili to hlavní.
Kdo zaplatil Declanu Moralesovi, aby vyšetřoval Walkerovou? A proč?
To mě zajímalo. Ale měla jsem své vlastní problémy.
Vážím si toho, doktorko Collinsová.
Nechtěla jsem vás stavět do těžké situace.
Ale déle jsem čekat nemohla.
Ano, určitě tam budu.
Ozvu se, až je budu mít. Dobře, děkuji.
Ahoj. Co tady sakra děláš? Tvá kámoška je v hajzlu.
V hajzlu.
Není to kámoška. A teď mám jiný problémy.
Co je?
Co?
No, jsem těhotná.
- Cože? - Přesně moje reakce.
Počkat. Celou dobu jsi šukala, a stejně jsi tak nervózní?
Jednou. Bylo to jednou.
No, třikrát. Jedna noc. Ale zvládám to.
Nebo jsem chtěla, ale pak mi nepřišly včas prášky
a teď mi je nemůžou poslat, protože...
- Je potrat v Missouri nezákonný. - Správně.
- Pěkná blbost. - Souhlas. Je to světem. Ne dobou.
- Co uděláš? - Právě jsem mluvila s doktorkou.
Pošle mi prášky na poštu v Illinois, což jsou tři hodiny cesty autem.
- Takže stihneš zítřejší mítink. - To bych brala.
Ale už dlouho mám propadlej řidičák, takže nemůžu do Illinois jet.
Proboha, Sadie, jak ti mohl propadnout řidičák?
Jezdím metrem. Nikdo z New Yorku nemá platný řidičák.
Já jo.
- Až na Kimberlyn. - Ráno mám rozhovory.
Mrknu, jestli je můžu zrušit.
Řidičák mám, ale ještě si nemůžu půjčit auto.
Haló! Říkám, že mám řidičák. Hodím tě tam.
A nevadí ti to?
Ne. Nesouhlasím s tím, ale to neznamená, že nepomůžu kámošce.
- Díky, Kimberlyn. - Jo.
Tahle blbá patriarchální zasraná země! Nechápu, že tohle musíš řešit.
To jako fakt? Jde o tvý tělo.
Tohle nemůžou dělat! Není rok 1527!
HOLKY Z AUTOBUSU
Demokraté jsou úplně na dně.
Je tu slavný boháč, co hraje rybu,
a socialistka, co je mladší než moje ponožky.
To není fér, Chrisi. Naši stranu zajímají pracující lidé.
- Jistě. - Přijde mi zajímavé...
Při vší úctě, paní senátorko, Chris má pravdu.
Za 40 let v politice jsem neviděl stranu v takovém zmatku.
Ale za to mohou i moji kolegové novináři.
- Tím chtěl poukázat na mě. - Bohužel ano.
Před Garym Hartem by žádné větší noviny neotiskly
laciný článek na titulní straně o muži, co nosí obojky a čůrá jako pes.
Raději bys ignoroval, že prezidentský kandidát bral peníze a rady
od miliardáře, který zneužíval mladé ženy?
Důkazy o Novakově spojitosti s Walkerovou jsou chabé. Je to bulvár.
Chceš být slavná, místo abys psala o vážných věcech.
To je investigativní žurnalistika. A je naší prací, naší odpovědností,
zjistit, jestli se kandidáti hodí na pozici hlavy státu.
A součástí je kontrola vnitřních kruhů.
Dělal jsi, jako by nic, když měl Gary Hart Donnu Riceovou na klíně.
Ne kvůli profesní cti,
ale proto, že jsi za zavřenými dveřmi dělal to samé.
Páni. Díkůvzdání u vás musí být zábavné.
Každopádně, více o Walkerové a Novakovi po přestávce.
Jo, vím, že bys mě tam zavezl, ale Kimberlyn se nabídla
a ty nemůžeš odjet na výlet kvůli potratu. Teď určitě ne.
Budu v pohodě.
Přísahám.
Dobře. Čau.
Klíčky.
- Všechno v pořádku? - Jo.
Počítala jsem. Začneme s původní broadwayskou nahrávkou Bídníků,
to zabere hodinu 45 minut.
Potom si můžem pustit Sondheima nebo třeba podcast.
Jo! Stáhla jsem spoustu audioknih. Co "Pod skleněným zvonem"
od Maggie Gyllenhaalový?
Nebo bychom mohly meditovat. To mám na řízení nejradši.
Sedneš do auta a necháš svou mysl plynout.
Dobře. Jo, jasně.
Já ráda medituju.
Ale myslíš celou dobu?
- Zdá se, že začínáte zajímat voliče. - Nic se nezměnilo, Margaret.
Ale minulý týden jsem někomu podával ruku a najednou mi dali své dítě.
A z čista jasna jsem meme. Viděly jste to?
- To se povedlo. - Bylo to roztomilé.
Panebože. Měly jste vidět ty tvářičky.
Tak jo. Máme dvě lžičky a jestli chceš víc polevy, stačí říct.
A mají dokonce posyp navíc.
Jsi hyperaktivní.
Já vím.
- Moc mě to mrzí. - Lolo, to nemusí, nejsem naštvaná.
Napadla jsem tvou šéfku na veřejnosti a půlka mých fanoušků ji zavrhla.
Nejspíš nepůjdou volit. Máš právo mě nenávidět.
Lolo,
nikdy si netahám práci domů.
Práce je práce a život je život. Navíc se mi líbí tvůj zápal.
Až volby skončí, někam si vyjedem. Chtěla bych vidět Tulum.
- Ty se chceš po volbách pořád vídat? - Ty ne?
Nechtěla jsem předvídat, ale doufala jsem v to.
Tak se vídat budem.
- Jo, budem. - Jo.
A proč jsme se ještě nevyfotily? Je to milý. Kde máš mobil?
- Tak jo. - Dobře.
AHOJ, ZLATO KDO JE TVŮJ TAŤKA?
Dobře, děvče. Senzace.
Chceš něco, tati? Mám rozhovor v NPR.
Můžeš mi děkovat. Právě jsem vám získal víc publicity.
- Tak to byla vážně fantazie. - Díky.
Fiona Perryová, hlavní editorka Vanity Fair.
- Propaguji naše nové vydání. - Ráda vás poznávám. Trochu nestíhám.
Chvilinku. Peggy Romerová zítra fotí mediální elitu pro New Establishment.
Je to narychlo, ale rádi bychom vás tam měli.
- To zní báječně, Fiono. Rádi přijdeme. - Zadrž.
Zítra mám být na mítinku na radnici. Musím se zeptat editora.
Pošlu vám informace. Záleží nám na tom.
Děkujeme.
Zeptat se editora? Vážně? No tak, Gracie, bude to zábava.
- S tebou není nic zábava. - Jak to myslíš? Ta diskuze byla pecka.
To jako vážně?
Pecka? Skočíš mi do řeči, bezdůvodně na mě zaútočíš...
Jako vždycky. Proč jsi tak naštvaná?
Je to jen divadlo, Gracie, jako Carville a Matalin.
Ale vždyť to víš.
Myslel jsem, že vtipkujeme.
Do háje.
Podle mluvčího senátorky Walkerové jde jen o útok konkurence,
co pomohla médiím. Co na to říkáte?
To říká vždy. A nic to nemění na tom, že viní jiné a vyhýbá se otázkám.
- Kruci! - Což je škoda.
Má příležitost to hodit za hlavu a začít se věnovat voličům.
A jak?
Je mnoho nezodpovězených otázek o jejím vztahu s Blainem Novakem.
Jestli Walkerová věděla o tom sexuálním obtěžování...
Panebože.
- Neměla bys tam být taky? - Ne. Já to nesnáším.
Řeknu nějakou blbost a týden o tom přemýšlím. Nemá to cenu.
- Tak proč jsi tak naštvaná? - Protože Grace má pravdu.
Walkerová dělá chybu.
Štve tě Walkerová?
Jak tě ta hrozná ženská může tak rozhodit?
Nejsem rozhozená. A není hrozná.
Myslíš, že o Novakovi nevěděla? No tak.
Nevíme to jistě a pro jednou nebudu dělat ukvapený závěry.
Přinejlepším neumí odhadnout lidi. Nebo je zkorumpovaná.
- Jestli to chceš vzít, dám si sluchátka. - Dobrý.
To je on.
V pohodě. Zavolám mu potom.
To znamená, že jste spolu?
Ne.
Ne. Ani jsme nebyli.
Víš, je to komplikovaný.
Zjevně.
Otěhotnět je
na prd.
Je jasný, že nejsem připravená na dítě. Ale...
Možná pozdějc.
Třeba časem.
A kdybych měla mít dítě,
nevadilo by mi ho mít s ním.
Máš ho ráda.
Mám ho ráda.
Jo, mám ho hodně ráda.
- Čau, ségra. Co je? - Čau.
Chtěla jsem vědět, jak ti je. Vím, že jsi změnila názor na tu socialistku.
- Ale ty ranní tweety byly drsný. - Dneska jsem nic netweetovala.
"Althea Abdiová polevila a je zaprodaná. Hashtag SnižteJíRozpočet."
- ZADEJTE HESLO - Co to je?
- "Mluví o pokroku, ale lže nám do očí."" - Odhlášeno? No tak.
A teď ti její fanoušci vyhrožují. Chci vědět, jestli jsi v pořádku.
Ještě se ozvu, jo?
HISTORIE
Lola Rahaiiová. Věděla jsem, že se připlazíš zpátky.
Vím, že to mezi náma neskončilo nejlíp, ale potřebuju pomoct.
Řeknu ti to, co jsem řekla mámě minulý Vánoce. Jsi toxická. Už nevolej.
Hackli mi účet na Twitteru. Zavoláš svým známým, ať mě dostanou zpátky?
- Jak jako hackli? - Někdo se mi dostal na účet.
Napsal nějaký blbosti a teď mi vyhrožujou všichni fanoušci Prvačky.
Hele, mám nový štěně, to je moje priorita.
Ale zkusím to. A seš můj dlužník. Velkej.
Jo, fajn. To je fuk.
Bože, to je provoz! Skočilo tam dalších pět minut.
- Stihneme to. - Zavírají v pět.
To vím a stihneme to.
- Kruci. - Co zas?
Walkerová. Ruší mítink.
Shání finance, což je kód pro "jde se schovat". Sakra!
Nic to nedokazuje. Možná potřebuje peníze.
Sadie, věř nebo ne, Walkerová mě nezajímá.
Ale musím si zavolat. Můžu ti věřit, že nebudeš poslouchat?
Jo, jasně.
Zdravím. Kimberlyn Kendricková, volám Patti.
Jo, dobře. Dejte jí prosím vědět, že se mi něco uvolnilo a zítra mám čas.
Tak jestli se chtějí sejít, jsem k dispozici.
Díky.
O co jde? Ne, promiň. Nic mi do toho není.
- Odcházíš z Liberty Direct News? - Sadie, o nic nejde.
Jsem šťastná tam, kde jsem. I když šťastná je blbý slovo.
- Jsi šťastná v Sentinelu? - Na sto procent. Vysněná práce.
Tak to máš štěstí.
- Asi jsme tady. - Panebože, jo.
- ZAVŘENO - Počkejte! Cože? Ne! No tak!
Haló?
Ještě není pět.
Je tři čtvrtě, hajzle!
To jako fakt?
Pane!
Haló!
Otevři, kreténe!
- Sadie! - Co to je?
- Zklidni se. - Na to není čas. Potřebuju ty prášky.
- Já vím, že jo. - Co mám dělat?
- Zvládneme to. - To nevím jak.
- Zvládneme, neboj. - Blbec.
No jo.
To je dost.
Už se mnou mluvíš, nebo budeš křičet? Měla jsem těžký den.
Mám trochu strach, Grace.
Proč? Co se stalo?
Nic. To je ten problém. Annie se neozývá. Naposledy volala,
když jsi jí blokla kreditku. Takhle dlouho nás nikdy neignorovala.
Jasně, je naštvaná.
- A jak se uživí? - Stejně jako ostatní.
Nejspíš prodává fotky nohou na internetu.
Nebo zase prodává drogy.
Charlie, nevychoval jsi z ní dealerku. Je dost chytrá.
To doufám.
Hele,
chytil jsem konec debaty s Haroldem.
- Pobavil jsem se. - Mluvíš jako táta.
Já jsem se teda moc nebavila.
Já vím.
Ale
už jsem asi taková.
Podle otce odjakživa přehnaně reaguju.
A podle Vanity Fair tvoříme skvělý tým a zítra nás chtějí na focení.
- Táta je samozřejmě nadšený. - Půjdeš tam?
- Neměla bych? - To ne.
Líbí se mi, že nad tím přemýšlíš. Jestli se dokážeš usmířit s tátou,
mám naději, že to s Annie dopadne dobře.
A proč?
Nesnáší mě mnohem míň než ty jeho.
Jo.
- Všechny hotelový pokoje jsou stejný. - To jo.
Nemusíš se mnou zůstat. Odvezla jsi mě sem, zítra si zavolám Lyft.
Neblázni. Víš, kolik to stojí?
Už jsem dala 800 babek za prášky. Rovnou můžu zkrachovat.
800 dolarů?
Jo. Vůbec nám to neulehčují.
Stejně jsem moc unavená na cestu zpátky. Radši se vyspím.
- Akorát nemám nic na převlečení. - Odpočívej a já něco seženu.
- Ne, to nemusíš. - Nech mě ti to nějak oplatit.
Zachránila jsi mi život.
Kéž bys to nebrala takhle.
Kéž bych to takhle necítila.
Vrátím se.
Psala jsem na TikTok a Instagram a tys mě sdílela, že?
Čím víc lidí se dozví, že po mně někdo jde, tím líp.
Zlato, chápu tě. Ale nesmíš to přehánět. Budeš vypadat jak lhářka.
Bože. Nesnáším sociální sítě. Trolly neporazíš.
Až zjistím, kterej fanoušek mi to udělal, zabiju ho.
- Nevíš, jestli jsou za tím fanoušci. - A kdo jinej?
Nevyšiluj. Kašli na Twitter. Zkusíme to vyřešit jinak.
Jak?
Zkusím ti s Prvačkou domluvit rozhovor. Pokud ti uvěří, tak všichni.
To neudělá. Nesnáší mě.
Mně věří. Když se přimluvím, udělá to.
Jsi úžasná. Víš to, že?
Jo. Nápodobně.
Děkuju.
Mám tady UNO, lak na nehty, DingDongy a drinky.
Chtěla jsem si jít rovnou lehnout.
Ne! Žádný spaní. Žádná meditace. Budeme se bavit.
- ZNÁTE MĚ? - Hele.
"Znáte mě?" To ne.
No tak, je to sranda. A nejsou tam osobní otázky.
Zvracel "mezera" někdy na veřejnosti?
- Všichni vědí, že ty jo. - Nevím, o čem mluvíš.
- Tak blbou hru nehraju. - Fajn, nebudem to hrát.
- Zeptej na něco. Cokoliv tě zajímá. - Cokoliv? Vážně?
- Do toho. - Dobře.
- Proč sis zvolila žurnalistiku? - Měkota.
To je snadný. Táta.
Čítávali jsme spolu noviny.
A naučil mě základy žurnalistiky. Kvůli němu miluju noviny.
To je milé. Musí být moc pyšný na tvoje úspěchy.
To nevím. Nevídáme se.
Ale můžu ho vinit ze svých problémů s chlapama.
Dobře, teď já.
Jaká je tvoje vysněná práce?
Všichni víme, že to není Liberty Direct News.
Žádnou nemám.
A o to jde.
Mám pocit, že se vlastně vůbec nikam nehodím.
- Tak buď svá. - Jo, měla bych být jako Oprah.
Jo, proč ne?
- Dobře. Já nevím. - Kimberlyn.
Nevím.
Mohla bys mít vlastní pořad, jako Ben Smith, Megyn Kellyová
nebo ti chlápci v Pucku.
Upřímně?
Vždycky jsem chtěla být jako Gayle Kingová.
- No jasně. - Viď?
- Jo. - Jo.
Tak jdi do toho.
Dobře. Ne že bych o tom nepřemýšlela. Potřebovala bych peníze.
- Máš peníze. - Ne, Eric má peníze.
A tátovi říct o pomoc nemůžu. Začal od nuly a čeká ode mě to samé.
Nebyla by to správná věc.
Já nevím.
Možná jednou.
Zaplatila jsi někdy za věštění? Ano, nebo ne?
Kruci.
Grace, naše legenda Peggy Romerová.
Jednou jsme se potkaly ve frontě na toaletu
při večeři korespondentů Bílého domu.
- Ano, pravda. Harry Styles předbíhal. - Přesně.
- Fiono, můžu si to nechat? - Harolde, moc vám to sluší.
A co teprve ona? Je jak filmová hvězda, nemyslíte?
- Jdeme? - Děkuji.
Chceme, aby to bylo hravé. Prostě se spolu bavte.
Dobře.
- Postavte se asi sem. - Dobře.
Harolde, vy si stoupněte sem. Je tu prostor, můžete se hýbat. Bavte se.
Hudba.
Proč jste pustili tu hudbu?
Vypněte to.
- Co kdybychom udělali tohle? - Tati.
Co je? Promiň. Zlato, já... Moc jsem tě zmáčkl?
Ne, jen jsem to nečekala.
Ale můžeš mi držet ruce.
Super. To je perfektní.
Tak jo.
Nádhera.
Tohle se mi líbí. Skvěle.
Moc hezké.
- Pojďme! Musíme jet. - Klid. Otevírají až za pár hodin.
Víš, že je Sexy běloch podle průzkumu v čele? Asi to bude těsně.
Já průzkumům nevěřím. A už se oblíkni.
Musíme se zastavit v Chicagu, než vyzvednem ty prášky.
- A co v Chicagu? - Jdeš na kafe s Gayle Kingovou.
- Sadie, cože? - Před pár lety jsem o ní psala článek.
Vzpomněla jsem si, že má byt ve Water Tower Palace,
tak jsem jí napsala, jestli není náhodou poblíž.
To snad ne. Sadie.
Máš svůj sen. Gayle Kingová ti s tím může pomoct.
- Nebo alespoň poradit. - Sadie.
Idoly ti můžou změnit život, znám to z vlastní zkušenosti.
Panebože.
- Obleč se. dělej! - Jo.
- Musíme jet. - Jo. Dobře.
Asi bych vám měla pogratulovat.
Nevěřím tomu. Uvidíme se dnes na radnici, slečno McCarthyová?
Znáte to, není tam Walkerová, já taky ne.
Bude tam spousta novinářů, co si vás ráda poslechne.
Ale moje slova vždy zní lépe, když o nich píšete.
- Hodně štěstí. - Hodně štěstí? Vážně mi fandíte.
Kruci.
- Moc pěkné. Krása. - Tahle je pěkná.
No tohle. Tady vypadáš přesně jako Annie. To je úžasné.
Myslíš?
- Annie je vaše dcera? - Ano.
Je skvělá. Chytrá, vtipná, krásná po matce.
- Mohla se k nám dnes přidat. - Pracuje v oboru?
- Ne, ještě studuje. No, teď zrovna ne... - Má roční pauzu.
- Tak bych tomu neříkala. - Jsi na ni tvrdá.
- Nic o našem vztahu nevíš. - Ale vím.
Často mi volá. Zrovna dnes ráno.
- Ráno jsi mluvil s Annie? - Je naštvaná, že jsi ji odstřihla.
- Poslal jsem jí peníze. - To nemyslíš vážně!
Moje vnučka je uprostřed ničeho a nemá peníze.
Vůbec nechápu, jak se k ní s Charlesem chováte.
Nech si ty rodičovské rady. Učinila jsem nejtěžší rozhodnutí v životě,
abych jí uštědřila důležitou životní lekci, a ty přijdeš a vše podkopeš.
- Není o čem mluvit. Děláš chybu. - Copak ses zbláznil?
Nemáš právo plést se do mé rodiny.
- Jako otec jsi selhal a... - A je to tu zas.
Jsem nejhorší otec světa. Ale vyvázla jsi v pohodě.
Navzdory tobě. Ne díky tobě. Tohle byla chyba.
Neměla jsem sem chodit. Já hloupá si myslela, že to děláš,
abychom spolu my dva dělali něco pěkného.
Ale ne. Tebe zajímá jenom tohle.
Ta pozornost, že tě lidi milují a říkají ti, jak jsi úžasný.
To divadlo. Tohle máš rád. Ne mě. Nikdy mě.
- Tak to není. - To je fuk. Už mě to nezajímá.
- Jen se drž dál od mojí rodiny. - Grace!
Grace, prosím.
Tím si nejsem jistý. Vydržte. Hned jsem tu.
Lola Rahaiiová. Má oblíbená reportérka.
Jo, jasně. Právě jsem vás viděla,
jak podkuřujete těm hajzlům z Wall Street Journal.
Promluvím s kýmkoliv, kdo o mně napíše do novin.
- Já z novin nejsem. - Tím líp, noviny nikdo nečte.
- Co rychlý rozhovor na konci akce? - Díky, ale jsem tu kvůli Prvačce.
Vážně? Překvapuje mě, že spolu po Kalifornii mluvíte.
- Viděl jste to? - Všichni to viděli.
Měla jste právo po ní vyjet. A právě proto tak nesnáším politiky.
Ona...
- Chceme se smířit. Proto ten rozhovor. - Zajímavé. Čí to byl nápad?
O co jde, kámo? Byl to můj nápad. Proč na tom záleží?
Má z toho rozhovoru větší prospěch než vy.
Teď mě omluvte, půjdu podkuřovat BuzzFeedu.
- Támhle je. - Jo.
- Nezvládnu to. - Zvládneš. O čem to mluvíš?
Celou dobu budu s tebou. Budeš skvělá.
- Bude to supr. - Jo.
- Tak ne. Začni beze mě. - Co? Ne.
Máš to v kapse. Běž. Nenech Gayle čekat.
Čau. Co je?
Kamarád, co je nebo není v CIA, už něco našel.
Declan Morales?
- Do prdele. - Nevyšiluj.
Mohl by se jít znovu schovat, až mu řeknu, co chci.
Bože můj, řekne ti, kdo chtěl informace o Walkerový. Kdo to asi je?
Mám pár favoritů.
I já. Ať je to kdokoliv, napíšeme o tom, ne?
- Když to bude stát za to. - Jasně že bude. Někdo po ní těžce jde.
Jo, to je politika. Rove, Atwater,
Ailes nebo David Brock. Dělají to všichni.
Voliči si zaslouží vědět to.
Byl to útok pravice? Cizí nepřítel si brousí zuby?
- Jestli za to může, fajn. Ale když ne... - Pravda se nakonec vždycky ukáže.
Zeptej se DNC.
"Nakonec" je pozdě.
Ve všech novinách je teď dogplay a tím naprosto ničí její kampaň.
Musíme zjistit, kdo po ní tak jde a proč.
Tvoje články jsou skvělé, je jedno, kdo ji odhalil.
To si pamatuj.
Nechci, aby mě znovu vinila, pokud prohraje volby.
Neobviňuj se. Nikdy.
Slyšíš mě?
Kdy budeš v New Yorku?
- Příští týden. - Dáme oběd?
- Moc ráda, ale... - A ozvu se ohledně Declana.
Dobře.
Kruci. Ale ne.
Víte, že to je lihovka?
Ochráníme sociální bezpečnost. Lidé musí stárnout důstojně.
Ale vy vypadáte, že nestárnete. Jak to děláte?
To je super. Ale můžete být svým šéfem. Nesouvisí to s pohlavím.
- Ahoj. - Ahoj.
Tady jsou otázky pro ten rozhovor. Připravená?
- Otázky? Já... - Lolo, dnes je to náročné.
- Nemusíš se omlouvat, jestli nechceš. - Jo, nechci nic z toho.
Ani to nejsou otázky. Jsou to jen komplimenty.
Jsou to otázky. V tomhle se shodnete. Proč se chováš jako fracek?
Vím, že jsi ve stresu a že ses za mě přimluvila, ale...
Můžeš si to přečíst a říct o ní něco pěkného, abych nepřišla o práci?
Ne. Promiň, to nemůžu.
Bože můj, sršela vtipem. A pak řekla, že zavolá Johnnymu Beamerovi.
Je to mediální poradce. Prý umí dělat zázraky.
- To je super. Zavolej mu. - Mám mu zavolat já?
Nebo mám počkat? Možná zapomene. Zavolám mu.
- Tady doprava. - Jo, promiň.
Haló?
Kruci.
Zdravím. Měla bych tu mít balíček, měl dorazit včera. Sadie McCarthyová.
- Doklady, prosím. - Ano.
Tady.
Je propadlý.
- Promiňte? - Váš řidičák.
Je propadlý.
Dej mi ty blbý prášky!
- Já vím. Jsem z New Yorku... - Dobrý. Jen pro vaši informaci.
Supr.
Děkuju moc. Děkuju. Je to tady.
Nemám čas na řeči. Jedu na letiště.
Volali mi, že jsi to zrušila.
Vlastně mi volal korektor.
Fiona údajně neměla čas.
- Víš, co mi řekl? - Tati, teď ne.
Že je velký fanoušek. Tvůj.
To slyším pořád.
Jste otec Grace Gordon Greenové. Je skvělá.
- Jasně. Mrzí mě, že ti to vadí. - I mě, protože to tak je.
No, jak říkám. Jsi hrozný otec.
Já to vím.
Vždycky jsem to věděl.
Vložil jsem veškerou energii do své práce
a zdá se, že tu už taky nezvládám.
Dřív mě všichni znali. Teď jsem jen něčí otec, což je hrozné.
- A závidím ti. - Ale ne.
Ne kariéru, to ne, já jsem na tebe pyšný.
Závidím ti, protože máš všechno.
Charles je dobrý manžel, Annie tě miluje.
- Tím si nejsem tak jistá. - Neblázni, Gracie, naprosto tě uctívá.
Proč si myslíš, že se od tebe chce tolik vzdálit?
Snaží se zjistit, kdo je, mimo tvůj obrovský stín.
No, ten pocit znám.
Já...
Omlouvám se. Neměl jsem jí dávat peníze bez tvého svolení. Byla to chyba.
Už se do tvé rodiny nebudu plést.
Jen
mi o tom příště nejdřív řekni, ano?
Annie nás všechny potřebuje.
Dobře.
- Čau. - Jsem tak dobrej člověk, až svatoušek.
I když pro mě už nepracuješ,
můj kontakt z Twitteru se ti mrknul na účet.
Hej, Mariah Hairy! Jestli si tam zase nasereš,
další obleček ti nekoupím. Jasný? Tak pojď. Jdeme.
- Haló? - Účet ti nehackli, změnilo se ti heslo.
- Ale obnovil ti účet. - Změnilo se mi heslo? Jak je to možný?
Není. Nenechala sis u někoho mobil?
U někoho, kdo zná tvý heslo?
Děvče, někdo s tebou vyjebává.
Jestli ses přišla omluvit, stačí mi pivo.
Nezůstanu.
Nekoupím drink někomu, kdo mě celou dobu jen využívá.
Vydávala ses za mě.
Změnila jsi mi heslo na Twitteru a psala z mýho účtu, abys mě vyděsila.
Abych udělala rozhovor s tvou kandidátkou, aby získala mou podporu.
Tak trochu ses zbláznila. Začalas na ni plivat, což by ji mohlo stát volby.
Prohraješ, Josie.
A potom ti nic nezbyde.
Jednoho dne se opiješ, protože budeš smutná
ze svýho ubohýho nesmyslnýho života. A pak mi napíšeš.
Protože ti budu chybět. A víš, co udělám?
Vyser si oko!
Nasrat!
Přísahám, Charlie, jako by se ty tisíce dolarů za terapii
najednou zázračně vyplatily. Všechno jsem viděla tak jasně.
A jak dlouho ti tentokrát ten pocit vydrží?
Zítra už to bude pryč. Ale teď mám fakt dobrý pocit.
Kruci.
- Co je? - Ztratil jsem Annie.
Jak "ztratil"?
Sdílíme si polohy. Děláme to už od střední. Nějak to vypnula.
Dobře, no.
- Tak jí zavolej. - Jo, vydrž.
- Bože. - Tady Annie. Nechte...
Hlasovka. Kruci.
Dobře. Nepanikař.
Celou dobu jsem byl v klidu, protože jsem věděl, kde přesně naše dcera je.
A teď to nevím. Je pryč. V dodávce nějakýho dealera.
Je to moje chyba. Neměla jsem ji odstřihnout.
Není to tvoje chyba.
Jestli to je chyba, tak nás obou.
Kruci.
"Walkerová propustila členy kampaně, aby uklidnila situaci"
Kruci. Loafers.
Někdy je jedinou věcí děsivější než stav americké politiky stav našich životů.
Političtí reportéři pořád píšou o životech jiných.
Nemáme čas myslet na sebe.
Proto to děláme.
Dokáže to rozptýlit.
Ale jen chvíli.
- Ahoj. - Máme pendreky.
- A teplou deku. - A víno.
- Pro mě. - Jste milé.
- Jdeme ti dělat společnost. - Nebo ne.
- Jsme tady pro tebe. - Vážím si toho, ale asi si půjdu...
Pustíme si Thelmu a Louisu. Stáhla jsem to do mobilu.
- Inspiroval mě váš výlet. - Bože, ten film miluju.
- Všichni ho mají rádi. - Ano! Miluju šťastný konce.
Dvě ženy se zamilují, odjedou do západu slunce.
Paráda.
- Co? - Zlato, tak to nedopadne.
- Umřou. - Co?
To teda ne! Teď si to pustit musíme.
- Film Ridleyho Scotta z mobilu nechci. - Pustím ho v telce.
- Umíš používat AirPlay? - Jste fakt děsně starý. To snad ne.
Sadie, jestli nás tu nechceš, stačí říct.
Možná až se Brad Pitt svlíkne. Pak budu potřebovat chvilku sama.
- Panebože, vy mě prostě znáte. - Pojď sem.
- Jo, pojď sem. - Promiň.
- Tady to máš. - Děkuju. Panebože, ta je teplá.
- Ten film se furt drží. - To teda jo.
A určitě umřou?
Pěkný večer. Vážím si toho. Díky, že jste přišli.
- Byli jste skvělí. Děkuju. - Pane, máte hovor.
Pět babek, že je to máma. Běžte k volbám, ano?
- Děkuju, Vinci. Vteřinku. - Ano.
Ahoj. Co je?
Ne, v pohodě.
Milujou mě, ať jsme v kterýkoliv prdeli.
Zapomněl jsem, ta influencerka. Napsala o mně.
Ne. McCarthyová tam nebyla.
Ne, Sentinelu se nebojím, mám je omotaný kolem prstu.
Jo. Co máme v plánu na zítra?
Inspirováno knihou Amy Chozickové "Chasing Hillary"