NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Siivoojalle mutaiset jalanjäljet olivat tuttua.
Useamman kerran vuodessa hän aloitti päivänsä moppaamalla.
Reitti oli aina sama. Se kulki ovelta suljettuun siipeen ja takaisin.
Ovi jäi jumiin.
Siksi emme saaneet sitä auki. Oikeasti.
Entä käytävän sotku?
Se on vain mutaa.
Saatte anteeksi.
Mutta pelkäänpä,
etten usko teitä.
Se on ongelmana.
Miles!
Moppasin juuri sieltä.
Saisinko tämän?
Mitä sinä… -En minä.
Sinä.
Tuo oli täysin asiatonta, joten sinä moppaat loput.
Epäreilua. -Se on vain mutaa.
Moppaa sillä aikaa, kun Flora ja minä haemme nuken takaisin.
Kunhan -
se sopii sinulle, rouva Grose.
Kyllä se minulle sopii.
Itse asiassa olemme puhuneet tästä ennenkin, vai mitä?
Aina välillä nämä kaksi menevät yöllä ulos,
ja minä tomppeli joudun mopin varteen.
Huomenta. -Suo anteeksi, Owen.
Hei, Owen. -Flora.
Tulehan. -En tykkää kellarista.
Siellä on kerrassaan kamalaa.
Saisinko jäädä juomaan lasin appelsiinimehua?
Anteeksi. En tarkoita olla röyhkeä. Minä vain inhoan kellaria.
Se on kerrassaan kamala.
Sopiiko se? Palaan ihan kohta.
Eräs veli pudotti Floran nuken pyykkikuiluun.
Totta kai. -Kiitos.
Veljet osaavat joskus olla kerrassaan kamalia.
Mutta ei hän ole.
Ihan oikeasti.
Sinulla on hyvä sydän, neitiseni.
Löysin sen.
Mikä sen nimi on? -Se ei muista nimeään.
Ripustatko tämän huoneeseesi turvaksi?
En. Otin sen alas.
Miksi? -Koska se ei toimi.
Miles.
Voit mennä pukemaan.
Miles?
Oletko kunnossa?
PUOLI VUOTTA AIEMMIN
Asetutaanpa, pojat.
Istukaapa alas.
Tervetuloa.
Huomenta, hyvät herrat. -Huomenta, isä Stack.
Olihan kaikilla iloinen joulu? -Oli.
Erinomaista. Valtaosalla ainakin.
Ja nyt olemmekin kevätlukukaudella.
Onnittelut. Selvisitte talvesta, vaikkakaan ette täysin ehjin nahoin.
Ikävä kyllä Brian Duncan on hetken poissa.
Niin? -Onko hän sairas?
Ei, Hooper. Ei mitään vakavaa. Hän vain kompastui.
Hän on toipilaana ja palaa pian.
Eiköhän aloiteta. Raamatut esiin.
"Lähistöllä oli vuoren rinteellä suuri sikalauma laitumella.
Pahat henget pyysivät Jeesukselta:
'Päästä meidät sikalaumaan, anna meidän mennä sikoihin.'
Hän antoi niille luvan.
Silloin saastaiset henget lähtivät miehestä ja menivät sikoihin,
ja lauma syöksyi jyrkännettä alas järveen ja hukkui."
Noin.
Siinä se.
Kolme evankeliumia,
kolme hieman eri tarinaa samasta tapahtumasta,
kolme mahdollista tapahtumapaikkaa.
Mutta pääpiirteet ovat samat.
Jeesus karkotti demonit, jotka vain Luukas ja Markus nimesivät legioonaksi,
Luukkaan ja Markuksen mukaan yhdestä, Matteuksen mukaan kahdesta miehestä.
Kaikkien mukaan ne päätyivät sikalaumaan.
Joka sitten hyppäsi järveen. -Aivan niin.
Miksi Matteus oli vastarannan kiiski? -Siis mikä?
Se tarkoittaa idioottia.
Siivoa suusi, Obermann. Viimeinen varoitus.
Miller, hyvä kysymys.
Miksi evankeliumit eroavat toisistaan?
Koska ihmiset ovat erehtyväisiä. Jopa evankeliuminkirjoittajat.
Jopa minä, mistä joudun kai muistuttamaan vanhempianne, kun he kuulevat tästä.
Tarvitsivatko demonit luvan?
Mihin? -Mennäkseen sikoihin.
Kyllä tarvitsivat.
Entä miehen kohdalla? Tarvittiinko siihen lupa?
Hyvä kysymys, Wingrave.
Se tässä onkin sanomana, joten kiitos kysymyksestäsi.
Meillä kaikilla on vapaus tehdä omat valintamme.
Se on yksi Jumalan tärkeimmistä lahjoista.
Edes tämän tarinan demonit eivät voi sitä anastaa.
Pahuus on olemassa ja houkuttelee meitä. Mutta se ei pakota meitä.
Vastaus on siis kyllä. Ne tarvitsivat mieheltä luvan.
Kuten meiltäkin. No niin, hyvät herrat.
Wingrave, olisi asiaa.
Rehtori antoi tämän minulle aamulla.
Harvemmin oppilaat saavat postia ensimmäisenä päivänä.
Kirjekuoren käsialan perusteella se on… -Siskoltani.
Miten huomaavaista lähettää se odottamaan tuloasi.
Se saa varmasti olosi kotoisammaksi.
Kysyit tänään hyviä kysymyksiä.
Kiitos.
Ole hyvä.
Ja tiedäthän, että tämä huone on turvallinen paikka esittää kysymyksiä.
Eikä pelkästään oppiaineista vaan mistä tahansa.
Olen tukenasi kuten muukin henkilökunta, joten jos haluat puhua, me kuuntelemme.
Tarkoitan siis, ettet ole tässä yksin. -Kiitos.
En pidättele sinua kauempaa.
Johannes 16:22.
Se on lyhyt kohta, joka on auttanut minua useasti.
Johannes 16:22.
"Tekin tunnette nyt tuskaa, mutta minä näen teidät vielä uudelleen,
ja silloin teidän sydämenne täyttää ilo, jota ei kukaan voi teiltä riistää."
Wingrave.
Tunti alkaa kohta. Mennäänkö alas?
Wingrave.
Vaikeudet alkoivat, kuten tavallista, onnettomuudella.
Tai siksi sitä sanottiin.
Wingrave!
Miles!
Wingrave!
Saat alemman sängyn.
Kiitos.
Onneksi olet kunnossa. -Niin.
Miksi teit niin?
Miten? -Miksi hyppäsit?
Etsin vain oikeaa avainta. -Mitä sanoit?
En hypännyt vaan putosin.
Näin, kun hyppäsit. -Putosin.
Silti,
jos ikinä tarvitset jotain, olen tukenasi. Onko selvä?
Hyvää yötä.
Isä Stack. -Mitä nyt, Banks?
Tappelu!
Lopettakaa!
Wingrave.
Hooper.
Niin?
Saatko henkeä? -Saan.
Hyvä. Nousehan. Luojan kiitos.
Löysää solmio.
Kaikki takaisin tunnille nyt heti.
Sinäkö aloitit?
Tekikö hän sinulle jotain?
Sanoiko hän jotain, josta suutuit?
Kuule, Miles.
Haluan auttaa, mutta sinun pitää auttaa minua ymmärtämään.
Samoin Hooperin vanhempia.
He voivat vaatia kurinpitotoimia, ja rehtori haluaa lepyttää heidät.
Mutta minä ennakoin asian. Rehtori ja minä olemme jo puhuneet.
Olen tehnyt selväksi, että hyvinvointisi on minun vastuullani.
Se on minulle tärkeintä tästä eteenpäin.
Mutta tämä ei ole oikea tapa.
Ymmärrän, mitä joudut kokemaan.
Tai ehkä en sittenkään. Ehkä en ymmärräkään, joten kerro minulle.
Ole opettajani.
Me kaikki teemme joskus pahaa.
Se on odotettua. Se on meissä jo syntymässä.
Mutta katumuksen tunne,
se kauhea syyllisyydentunne, joka polttaa rinnassa,
tekee meistä erityisiä Jumalan silmissä.
Kukaan ei ole viaton.
Paitsi sielu, joka ei ole vielä syntynyt, ja eläimet.
Kuten tuo kyyhky.
Ne yksin ovat viattomia.
Sitten se ei ollut reilua.
Mikä?
Se, kun Jeesus ajoi demonit sikoihin.
Ehkä ei.
Tutkimattomat ovat Herran tiet.
Se on klisee -
mutta totta.
Kuolemaa tulee surra eikä pelätä.
Olet joutunut kohtaamaan kuolemaa enemmän kuin ikäisesi lapsen pitäisi.
Paljon enemmän.
He ovat paremmassa paikassa.
En tiedä kaikkea,
mutta sen tiedän, että he ovat paremmassa paikassa.
He eivät palaa.
Ikävä kyllä eivät.
Sekään ei ole reilua.
Ei niin.
Miksi pahat saavat palata eivätkä hyvät?
Herra Wingrave.
Tahtoisitko sanoa jotain?
Mitä tahansa.
Olisi kylliksi syytä erottaa sinut, nuori mies.
Mutta isä Stack…
No, hän saa itse kertoa.
Wingrave. Miles.
Tekoasi ei voi minimoida eikä kumota -
vaikenemalla siitä tai lähettämällä sinut kotiin.
Se seuraa sinua.
Ymmärrätkö? Se pysyy.
Vaikka katumuksen osoittaminen ei kieltämättä pyyhikään tätä pois,
se on ensimmäinen askel kohti jonkinlaista synninpäästöä.
Kohti armoa.
Tiedän, että olet kokenut kovia. -Älä sääli minua.
Vanhempasi ja au pairisi.
Se on enemmän kuin voimme ymmärtää. -Älä.
Sen kaiken tuska voisi saada kenet tahansa tekemään pahaa tarkoittamattakin.
Se voisi ajaa ihmisen tekoihin… -Pahuus ei pakota meitä.
Kappalaisemme tarkoittaa, että aloitamme anteeksipyynnöllä ja jatkamme siitä.
Hän on oikeassa erikoistilanteestasi,
mutta minun on vaadittava ainakin anteeksipyyntö.
Se on sentään saatava, luojan tähden.
Puhu!
Eläin on kuollut sinun takiasi, Wingrave.
Muttei ole poissa.
Mitä sanoit?
Olen pahoillani. -Tietysti olet, Miles.
Tiedän myös, että yhdessä me… -Olen pahoillani, etten tehnyt pahempaa.
Etten irrottanut päätä, kaivanut sisälmyksiä tai polttanut lintua.
Olisi pitänyt tehdä pahempaa.
Hyvä on sitten.
Soittakaa herra Wingraven sedälle.
REHTORIN KANSLIA
Anteeksi, isä.
Minun piti löytää avaimesi.
Siinä kaikki.
Siispä Milesin erottamisen syytä oli vaikea määrittää.
Syiksi osoittautuivat loukkaantuminen,
onnettomuus, rikos, tappelu -
ja lopulta häväistys.
Kukaan ei ymmärtänyt, miksi hän teki niin.
Vain Floran kirje, jonka Miles sai saavuttuaan mutta unohti asuntolaan,
tarjosi mahdollisen vihjeen siitä, miksi hän yritti niin kovasti joutua kotiin.
TULE KOTIIN
"Tule kotiin."
Olen valmis.
Selvä. Tulen ihan kohta.
Palaavatko ne taloonsa? -Myöhemmin.
Selvä.
Putipuhdasta.
Taisit oppia sen… -Sisäoppilaitoksessa.
Niin. Ammattimaista jälkeä.
Tulisit opettamaan siskoasikin. Hänestä se olisi loistavaa.
Mutta… -Aivan loistavaa.
Mitä puuhaatte? -Hannahilla on vapaapäivä.
Uusi au pair pani lapset siivoamaan. -Niin kai.
Oikeastiko?
Hyvä.
Miltä näyttää?
Hienolta.
Tähän voisi tottua.
Enpä tiedä. Tuntuu kuin olisin joku laiska vetelys.
Myönnä pois, että tauko tuli tarpeeseen. -Niin kai sitten.
En vain halua, että heitä rangaistaan.
Kyllä muutkin tuovat mutaa sisään, kuten sinä.
Kun näen sinun marssivan kohti taloa, käteni alkaa tavoitella moppia.
Ensiksikin pyyhin aina jalkani, ettäs tiedät,
ja toiseksi hehän lukitsivat hänet komeroon.
Heitä ei voi moittia siitä. Menetysten jälkeen outous on odotettua.
Aina ei voi päästää vähällä. Siivoat jo heidän jälkensä.
Owen ruokkii heidät ja Rebecca…
Rebecca lelli heitä.
Mutta tulokas teettää heillä kovaa työtä. -Älä nyt viitsi.
Mitä? Sellainen tehoaa. Minuun se ainakin tepsi.
Katso nyt minua. Olen oikea parannuksen perikuva.
Luojan kiitos. Mahtavaa.
Kiitti. -Hannah?
Saako olla gin tonic? -Ei minulle, kiitos. Gini on surujuoma.
Owen, mitä sanot uudesta au pairista?
Juorukello. -Pelkkää kristillistä huolenpitoa.
Hyvä on sitten. Missä kohtaa hän on asteikolla nollasta amerikkalaiseen?
Amerikkalainen.
Se siitä.
Ehkä vähän liian nätti.
Onko hän sinusta nätti, Owen? -Jamie.
Katso nyt häntä. Ihan sanaton. Hän ei osaa vastata.
Blyn romansseista ei hyvä seuraa.
Kunhan vitsailin. -Niin, mutta juuri siten se alkaa.
Älä huoli. Olet ainoani, Hannah.
Nauttikaa tauostanne.
Ai niin, melkein unohdin.
Keittiön seinässä on halkeama. Voisitko käydä katsomassa?
Missä kohtaa?
Lämmitysuunin yllä katonrajassa. Se näkyy selvästi.
Minä hoidan sen.
Hyvää työtä. Jatkakaa vain.
Olet siivonnut. Miten kilttiä.
Ole hyvä.
Laitoin tavarasi vaatekaappiin ja lipastoon.
Suututinko sinut?
Löysin myös nämä. En rikkonut niitä, ihan oikeasti.
Ne olivat jo rikki. -Ei haittaa.
Ei hätää.
Suo anteeksi.
Oletko kunnossa?
Lapset ovat uuvuttavia.
Niin.
Oikeastaan kaikki ihmiset ovat.
Siksi pidän kasveista. Helppo tulla toimeen.
Ja jos jokin niistä edes katsoo pahasti, ainahan voi vain… Tiedäthän.
Jos siis tarvitset lastenkasvatusneuvoja,
se on hyvä alku.
Sillä lailla. Eihän se kovin kamalaa ole.
Ei niin. -Itken täällä ehkä neljä kertaa päivässä.
Viisi, jos rehellisiä ollaan. Miten muuten pidän kasvit kasteltuina?
Lohduttomien kyynelteni pohjattoman kaivon avulla tietysti.
Juuri siksi sain tämän työn.
Pärjäät hyvin.
Pärjäät hienosti.
Kiitos. -Eipä kestä.
Selvä. Takaisin töihin.
Piristyhän, Poppanen.
Minne menet?
Puutarhaan jäi vielä rikkaruohoja. -Kärkytkö vapaata hyvästä käytöksestä?
Hyvää päivänjatkoa, Jamie-kultaseni.
Vai kultaseni?
Ei liikaa. Muuten he hakevat sinut pois.
Ketkä? -Ruokapoliisit. Suolantuottamuksesta.
Voi luoja. -Ihanaa, Owen. Onko sinun pakko puhua?
Neiti Clayton?
Voisimmeko puhua? -Toki.
Kahden kesken.
Me hoidamme tämän. -Aivan.
Wingravella.
Haloo?
No? -Haluaisin pyytää anteeksi.
Sitä, että lukitsimme sinut komeroon ja sotkimme käytävän. Ihan kaikkea.
Mutta eniten sitä, että olin lapsellinen. Floran seurassa unohdan joskus käyttäytyä.
Tämähän on…
Flora taitaa kovasti kaivata neiti Jesseliä.
Keksimme leikkejä, jottei hän olisi surullinen.
Se vie voimat.
Lasten käsittely.
Se pikku paska.
Se vitun pikku paska. -Hän on vasta lapsi.
Tapan hänet, jumalauta. -Ne ovat pelkkiä kukkia.
Eipä sitten haittaakaan.
Pikkupoika leikkasi kukkia. Mitä sitten? -Niitä ei saanut vielä leikata.
Hoidan asiat omalla tavallani enkä pidä siitä, kun muut penkovat puutarhaa.
Ymmärrän.
Olet oikeassa.
Puhun hänelle.
Selvä.
Voisimmeko palata siihen, kun sinä sekosit ja minä olin rauhoittelijana?
Kymmenen minuuttia.
Paras olla hampaat ja kädet puhtaina sekä yöpuvut päällä.
Oliko hyvä päivä? -Tosi hyvä.
Kuule.
Minulla on pieni yllätys muksuille. Haluatko mukaan?
Enpä usko.
Oletko kunnossa? -Olen. En vain ole juuri saanut unta.
Taidan mennä nukkumaan. -Selvä.
Hyvää yötä, kultaseni. -Hyvää yötä.
Tulkaapas tänne.
Yöpuvut ovat näköjään päällä.
Näyttäkääpä kädet.
Hyvä. Selvä. Entä hampaat?
Pärjäsitte niin hyvin, että palkinnoksi -
saatte yhden leikin.
Minkä tahansa.
Kunhan palaamme pian huoneisiimme. Emme saa viipyä liian myöhään.
Totta kai.
Kuurupiiloa.
Selvä. Kuurupiiloa. Sopiiko se sinullekin? -Jooko?
Kymmenen, yhdeksän, kahdeksan,
seitsemän, kuusi, viisi,
neljä, kolme,
kaksi, yksi. Täältä tullaan!
Ette kai ole täällä?
Tämä siipi on suljettu leikeiltäkin.
Onko selvä?
Sainpas!
Jestas. -Sainpas.
Minä olen etsijä, eikä tähän siipeen saa… -Nyt minä lasken ja sinä menet piiloon.
Löydän sinut. -Hellitä otetta.
Päästä irti!
Yksi, kaksi, kolme…
Miles, leikki on ohi!
Miles! -Yhdeksän!
Miles.
Flora!
Kaikki pois piiloistaan!
Voi paska.
Soitan poliisille. Minä…
Soitan poliisille, helvetti!
Dani.
Minulla on huono olo.
Voi luoja. -Näin hänet. Vannon sen.
Ikkunan takana oli sama mies kuin eilen. -Lukitsen ovet.
Ei mitään hätää. Hän on hereillä!
Luojan kiitos. -Hän tokeni.
Hyvä. -Hän on hereillä.
Tekstitys: Kaisa Innes