‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫הוא ער!‬
‫הוא ער.‬
‫תודה לאל.‬ ‫-הוא ער.‬
‫- שנה לפני כן -‬
‫בוקר טוב.‬
‫בהחלט לא.‬
‫משהו נגד ההנגאובר...‬
‫והפגישה שלך בעשר.‬
‫אף אחד לפני 12 בצהריים.‬
‫לא, אתה לא.‬
‫עמדת על כך.‬
‫אמרת לי שאפילו אם תתחנן,‬ ‫אנחנו חייבים לעשות את זה.‬
‫אלוהים...‬
‫האומנת.‬
‫אופר. הנה.‬
‫אופר.‬
‫מיס ג'סל.‬
‫שמי פיטר קווינט. אני עובד עם הנרי.‬
‫מר קווינט.‬
‫לא, יש לך כתם. שם.‬
‫אה.‬
‫את צריכה דקה?‬
‫לא.‬
‫מטופל.‬
‫הוא ישים לב, את יודעת.‬
‫אוקיי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫מר וינגרייב,‬
‫זו רבקה ג'סל.‬
‫כרגע קראתי על הזכייה שלך‬
‫במשפט בייקר.‬
‫אני מורידה את הכובע.‬
‫קראת איפה?‬
‫ב"טלגרף", כמובן.‬
‫יש לך כתם על החולצה.‬
‫בני כמה הילדים?‬
‫שבע ותשע?‬
‫אני מניחה שדאגה לגבי חולצות‬ ‫לא תשרת אותי היטב.‬
‫בהחלט.‬
‫אני מניח שבסוכנות סיפרו לך‬ ‫על הנסיבות שלנו?‬
‫כן, ואני מצטערת מאוד על אובדנכם. אני...‬
‫יכולה רק לדמיין מה עבר‬ ‫על הילדים האומללים...‬
‫אין לי את משקפי הקריאה, פיטר.‬ ‫-כמובן.‬
‫ההמלצות שלך ללא דופי.‬
‫אוניברסיטת לונדון,‬ ‫בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה.‬
‫למדת ב-SOAS?‬
‫רק בשביל קורס שירה רוסית.‬
‫ולמדת בביה"ס לכלכלה של לונדון.‬
‫ממש לא מבצר של רוסים או משוררים.‬
‫כל מה שקשור לחוק הציבורי.‬
‫ההפתעות נמשכות.‬
‫אם כך...‬
‫למה את מגישה מועמדות למשרת אומנת‬ ‫אם השאיפות שלך אחרות?‬
‫אני מניחה שאני לא רואה זאת כך.‬
‫תמיד הייתי טובה בזה, למען האמת.‬
‫יש לי מוח חקרני.‬
‫אני שואלת שאלות את עצמי‬ ‫ואת העולם שמסביבי מדי יום,‬
‫וזה מה שאני אוהבת לטפח אצל ילדים.‬
‫אני מניחה שזו לא תהווה בעיה, מר קווינט.‬
‫אז מה דעתך?‬
‫אופר.‬
‫נכון. בזה אנחנו מתמקדים היום.‬
‫קראת לזה "אומנת".‬
‫באמת?‬
‫טעות שלי.‬
‫הבלים, פיטר.‬ ‫שנינו יודעים שאתה לא עושה טעויות.‬
‫את בטוחה שזה הוא?‬
‫בהחלט.‬
‫ראיתי אותו גם אתמול, על החומה.‬
‫האנה אומרת ששמו פיטר קווינט.‬
‫הם יודעים מי הוא.‬ ‫-אני זוכר את קווינט היטב.‬
‫הנחתי שהוא יהיה בצד השני של העולם,‬ ‫על חוף כלשהו.‬
‫ילדים, אולי תעלו, בבקשה?‬
‫אבל...‬ ‫-לא, בלי ויכוחים. תעלו.‬
‫קדימה.‬
‫קווינט רוקן את אחד מחשבונות הבנק‬ ‫של מר וינגרייב בשנה שעברה.‬
‫יותר מ-200,000 ליש"ט.‬
‫קשה להאמין שהוא יחזור כדי לגנוב את הסכו"ם.‬
‫עוד מישהו ראה אותו?‬
‫לא, אני לא, אבל...‬
‫אני בטוחה שהיא צודקת.‬
‫הילדים?‬
‫לא, הם גם לא ראו.‬
‫ביצעתי סריקה ולא ראיתי כלום.‬
‫אני מניח שהפנס שלי הבריח אותו.‬
‫מי שזה לא היה.‬
‫תנעלו את הדלתות ואת החלונות,‬ ‫ותתקשרו אלינו אם תראו אותו שוב.‬
‫לא נוכל לעשות עוד הרבה כרגע, חוששני.‬
‫אז, זהו זה?‬
‫ביצעתי סריקה.‬
‫אני לא בטוח מה עוד תרצי שאעשה.‬
‫כל דבר, בעצם.‬
‫תראי...‬
‫ביצעתי סריקה.‬
‫פיטר הוא טיפוס מחורבן, אבל הוא לא מסוכן.‬
‫הוא גנב.‬
‫אל תתני לו גישה לחשבונות הבנק שלך,‬
‫וכנראה תהיי בסדר.‬
‫אני גם אתקשר למר וינגרייב.‬
‫נראה אם הוא יוכל לייעץ לנו.‬
‫היו לו ציפיות גבוהות מהמשטרה,‬ ‫אם זיכרוני אינו מטעני.‬
‫הוא בטח עדיין בקשר עם הממונה עליך.‬
‫אעשה עוד סיבוב מסביב לנכס.‬
‫בדרכי החוצה.‬
‫גברתי.‬
‫באמת תתקשרי להנרי?‬ ‫-כן, אבל הוא במרחק שעתיים נסיעה.‬
‫אני אתקשר לאוון ולג'יימי.‬
‫לאן את הולכת עם זה?‬
‫אבצע סריקה משלי.‬
‫מר קווינט.‬
‫נהדר לראותך שוב.‬
‫העונג כולו שלי, מיס ג'סל.‬
‫אין הרבה תחנות שאפשר לקלוט‬ ‫בכביש הזה, חוששני.‬
‫אז כבה אותו, אם לא אכפת לך.‬
‫אז...‬
‫היית בעדי או נגדי?‬
‫את חושבת שזה משנה?‬
‫ובכן...‬
‫אמרת שאתה עובד בשביל מר וינגרייב,‬ ‫אבל בהחלט הרגשתי שאתה זה שמראיין אותי.‬
‫טוב, הייתי חייב לקבל אותך לעבודה.‬
‫אני כבר השליח, הנהג והמטפלת.‬
‫אם לא הייתי שוכר אותך, הייתי גם האומנת.‬
‫אז סר הנרי טיפה מחוק?‬
‫הוא איש טוב.‬
‫הוא עובר תקופה קשה, זה הכול.‬
‫למה הכנסתי את עצמי, בדיוק?‬
‫הילדים פיקחים,‬
‫אבל קצת מוזרים.‬
‫הילד הוא קצת מסתורי, והילדה מדברת לטפטים.‬
‫התכוונתי יותר...‬
‫איך הם מתמודדים?‬
‫אחרי כל מה שהם עברו?‬
‫את יודעת, זה...‬
‫כלומר, ההורים שלהם לא חזרו הביתה.‬
‫זה הכול.‬
‫הם לא מבינים מעבר לזה.‬
‫שלום לך.‬
‫איזה פרח יפהפה את. מה שמך?‬
‫אני פלורה.‬
‫זה אומר "פרח". בלטינית.‬
‫כמובן.‬
‫ואתה ודאי מיילס.‬ ‫-שלום.‬
‫תני לי לנחש. את תהיי מרי פופינס שלנו.‬
‫טוב, אני לא מושלמת עד כדי כך,‬
‫אבל אני...‬
‫נפלאה למדי.‬
‫האנה גרוס.‬ ‫-רבקה.‬
‫נהדר לפגוש אותך.‬ ‫-וגם לי אותך.‬
‫זה אוון.‬
‫נהדר לפגוש אותך, אוון.‬ ‫-ו...‬
‫ג'יימי.‬ ‫-שלום.‬
‫אתה לא צריך לעשן.‬
‫אתה צודק.‬
‫אהבת?‬
‫תפתח.‬
‫ותצית.‬
‫עליי להראות לך הכול.‬ ‫-הנה.‬
‫את חייבת לראות את גן הפסלים.‬
‫תני למיס ג'סל להתמקם לפני ש...‬ ‫-זה בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫גן הפסלים הוא המקום האהוב עליי.‬
‫יש פרחים, כמובן.‬
‫ועוד הרבה יותר.‬
‫וזה הכול...‬
‫נפלא למדי.‬
‫מיס ג'סל חשבה לעצמה,‬
‫בעודה מטיילת לראשונה בשטח אחוזת בליי,‬
‫שהיא לעולם לא תרצה לעזוב.‬
‫ובסופו של דבר...‬
‫היא אכן לא עזבה.‬
‫אלוהים!‬ ‫-אלוהים!‬
‫יריתי בו בהרבה עכברושים.‬
‫אשמח להוסיף לרשימה את פיטר קווינט המזוין.‬
‫אני מניחה שאת לא מתה עליו.‬
‫אין לך מושג.‬
‫אני לומדת.‬
‫את בכיוון הנכון.‬
‫זה רגע חינוכי בשבילו.‬
‫בדקת שם?‬
‫האנה בטח השאירה אותם דלוקים.‬
‫היא תמיד מדליקה אותם ואז שוכחת.‬
‫המקום הזה יישרף יום אחד.‬
‫בואי נלך.‬
‫שום זכר לפיט מהחומה.‬
‫רוצה שוקו חם?‬
‫אני מקבלת צמרמורת כשאני חושבת‬ ‫שהוא אולי שם בחוץ.‬
‫אולי נישאר כאן הלילה? רק ליתר ביטחון.‬
‫כן! תישארו לישון.‬ ‫-זה יהיה כיף.‬
‫זה יהיה נפלא.‬ ‫-תישארו לישון. זה יהיה כיף.‬
‫מה לגבי אמא שלך?‬
‫זה רק לילה אחד. היא כבר נרדמה.‬
‫עדיף שאהיה כאן.‬
‫רק למקרה שאתם-יודעים-מי יופיע.‬ ‫-זה יהיה נהדר.‬
‫לא נגעת בשוקו החם שלך, גברת גרוס.‬
‫אפשר לקבל אותו?‬
‫לא, את תישארי ערה כל הלילה.‬ ‫-כן!‬
‫בואו נישאר ערים כל הלילה.‬ ‫-פלורה.‬
‫זה כל כך מלהיב!‬
‫נישאר ערים כל הלילה וזה יהיה נפלא ל...‬
‫מה יכול לגרום לו להראות כאן שוב את פניו?‬
‫לא יכול להיות שהסיבה היא עוד כסף.‬
‫הוא בטח לא סיים לבזבז את מה שהוא גנב.‬
‫לא, תודה, יקירי.‬
‫אחד מאיתנו צריך להישאר פיכח כדי לטפל בו.‬
‫רוצה את המחתה או את הרובה?‬
‫פמוט בספרייה.‬
‫קחי.‬
‫מה אם הוא זה שהתקשר לכאן...‬
‫ואז ניתק?‬
‫חשבתי שאלה סתם היו מתיחות.‬
‫טוב, אולי לא.‬
‫למי הוא ינסה להתקשר?‬
‫אולי לבקה.‬
‫למה שיתקשר לאישה מתה?‬
‫הוא אולי לא יודע שהיא מתה.‬
‫מותה לא ממש התפרסם מחוץ למחוז.‬
‫אולי הוא לא יודע כלום.‬
‫או אולי הוא בזבז את כל הכסף, או...‬
‫התחרט.‬
‫אולי הוא מתגעגע אליה.‬
‫אז...‬
‫הוא מתקשר לבית מדי פעם,‬
‫מקווה שהיא תענה, ו...‬
‫היא אף פעם לא עונה.‬
‫אז...‬
‫הוא חוזר...‬
‫כדי לגלות למה.‬
‫זה לא מבשר טובות לאף אחד.‬
‫לא הייתי רוצה להיות שם‬
‫כשפיטר קווינט יגלה שרבקה ג'סל מתה.‬
‫אז אלה שני חברים?‬ ‫-כן.‬
‫הם חברים.‬
‫חברים הכי טובים.‬
‫בובות זה דבר מגוחך.‬
‫בובות זה דבר נהדר.‬
‫את ממציאה כל מיני אנשים‬ ‫ומספרת איתם סיפורים.‬
‫שלום, שמי פלורה.‬
‫אבל הם לא מומצאים.‬
‫אצור בובה שלך, מיס ג'סל.‬
‫מה הצבע האהוב עלייך?‬
‫אין לי צבע אהוב, אני אוהבת את כולם.‬
‫אז אצור לך בובה עם כל הצבעים.‬
‫תודה.‬
‫יבוא!‬
‫אני מפריע?‬
‫באתי בשליחות של סר הנרי, ו...‬
‫טוב, מצאתי את אלה,‬
‫וחשבתי שפרחים כאלה יפהפיים‬ ‫ראויים לאישה יפהפייה.‬
‫אז הם בשבילך, פלורה.‬
‫תודה רבה.‬
‫הם נפלאים למדי.‬
‫איש מעולם לא נתן לי פרחים.‬
‫וחשבתי שהם בשביל מיס ג'סל.‬
‫ועכשיו את מקנאת מאוד.‬
‫טוב, אפשר לחלוק בהם, נכון, פלורה?‬
‫כמובן.‬
‫קחי פרח, בבקשה.‬
‫טוב, תודה, פלורה.‬
‫בואי נשים אותם במים, אוקיי?‬
‫כבר חוזרות.‬
‫לא קטפת אותם מהגן של ג'יימי, נכון?‬
‫אחרת היא תכעס.‬
‫היא נולדה כועסת.‬
‫אני לא יודע למה פלורה מתרגשת כל כך‬ ‫מכמה פרחים מטופשים.‬
‫אתה יודע מה העיקר בחיים, מיילס?‬
‫לא פרחים.‬ ‫-לא.‬
‫מפתחות.‬
‫אתה מבין...‬
‫אנשים הם כמו חדרים נעולים.‬
‫יש להם מנעולים שונים,‬
‫ועליך לנחש את צורת המפתח שלהם.‬
‫למשל, כמו שיש...‬
‫מפתחות לכל הדלתות‬ ‫בבית הגדול באופן מוגזם הזה.‬
‫מפתחות שונים לדלתות שונות.‬
‫אז אם תרצה שמישהו יפתח את הדלת,‬
‫אתה חייב לנסות מפתחות שונים,‬ ‫עד שתמצא את המפתח המתאים.‬
‫למשל...‬
‫אצל אנשים כמו דוד שלך...‬
‫המפתח שלו הוא כסף.‬
‫או חנופה.‬
‫אצל סוסים, זה גזר.‬
‫ואצל נשים, אצל רובן...‬
‫זה פרחים.‬
‫אז למה נתת את הפרחים לפלורה?‬
‫לא נתתי.‬
‫עדיין עובד?‬
‫כמעט סיימתי.‬
‫לא מתלהב לצאת החוצה במזג האוויר הזה.‬
‫אז אל תצא.‬
‫שתה תה וחכה שיירגע.‬
‫אוקיי.‬
‫אז מה דעתך?‬
‫זאת עבודה טובה.‬
‫כן.‬
‫הילדים מתוקים מאוד,‬
‫אפילו אם אני מנקה‬ ‫את טביעות הרגל הבוציות שלהם לפעמים.‬
‫הם כבר התגנבו החוצה פעמיים באמצע הלילה.‬
‫לא, התכוונתי, מה דעתך על כל זה?‬
‫כלומר, לגור באחוזה,‬
‫גן הפסלים, משרתים,‬
‫כל הדבר המגוחך הזה.‬
‫כלומר, אני...‬
‫ממש לא גבירת האחוזה.‬
‫ביליתי את הבוקר בניקוי קיא‬ ‫מהסוודר של הילד.‬
‫אני מצטער, זה לא מצחיק.‬
‫ועוד מישהי חכמה כמוך.‬
‫זה אפילו מעליב.‬
‫זה בסדר.‬
‫מיילס הוא מתוק.‬
‫אני בטוח שזה לא מה שרצית.‬
‫כלומר, קשה לי לדמיין את רבקה ג'סל הצעירה‬
‫מביטה מחוץ לחלונה וחולמת שיום יבוא,‬
‫יום יבוא, והיא תקרצף קיא של ילד עשיר,‬
‫בזמן שהאפוטרופוסית שלו משתכרת עד עילפון.‬
‫את טובה מדי בשביל זה.‬
‫טובה מדי.‬
‫וחכמה מדי.‬
‫לא אכפת לי אם הנרי לא רואה את זה.‬ ‫אני רואה.‬
‫ראיתי את זה ביום שנכנסת.‬
‫אמרתי לו, "יום אחד אולי אעבוד בשבילה".‬
‫תגידי לי מה את רוצה.‬
‫כלומר, כל אחד רוצה משהו בחיים,‬
‫ואיכשהו, אלו שמעלינו שכנעו אותנו‬ ‫שזה דבר רע.‬
‫אז מה את רוצה, רבקה?‬
‫אני רוצה להיות פרקליטה.‬
‫עכשיו את מדברת.‬
‫לא סתם עורכת דין.‬
‫פרקליטה אמיתית, כמו מר וינגרייב.‬
‫אבל תחילה, אני צריכה התמחות.‬
‫שלוש נשים מהמחזור שלי‬ ‫הצליחו לקבל התמחות,‬
‫וכולן עזבו במהלך השנה הראשונה.‬
‫ים של זקנים שמנסים להכניס לך יד לחצאית‬
‫בכל יום, במשך שישה חודשים,‬
‫בזמן שאת מנסה לשכנע אותם שהמוח שלך‬ ‫לא נמצא בין הרגליים שלך.‬
‫אז הלכת לכיוון אחר?‬
‫ההמלצות שלך היו ללא דופי.‬
‫משפחות אסטור, ברייס, משפחת גריי מנורפולק.‬ ‫אנשים כאלה מכירים אותך,‬
‫ורואים את החוכמה והתושייה שלך‬ ‫בטיפול בילדיהם.‬
‫אבל עכשיו...‬
‫עכשיו האישה שלהם או הילד שלהם משרתים אותך.‬
‫ואת נשארת ממוקדת, ממשיכה להרשים,‬
‫ואת מנתרת מעל לכל הידיים הנשלחות האלה ‬
‫ומוצאת מישהו ראוי להתמחות אצלו.‬
‫הנרי הוא יועץ המלכה ורב אמן בחוקי סחר,‬
‫אבל ידעת את זה כשהגשת מועמדות, נכון?‬
‫אני רואה אותך, רבקה.‬
‫אני רואה אותך.‬
‫אז...‬
‫למה אתה כאן?‬
‫למה אני כאן... ‬
‫בעולם הזה?‬
‫למה אני כאן בעבודה הזאת,‬ ‫עובד אצל הנרי, או...‬
‫למה אני כאן איתך‬
‫כשהייתי אמור להיות חזרה בלונדון לפני שעה?‬
‫בואי נענה על זה לפי הסדר.‬
‫למה אני כאן בעולם הזה?‬
‫כדי לוודא שאשאיר אחריי יותר מאשר לקחתי.‬
‫למה אני כאן בעבודה הזאת, עובד אצל הנרי?‬
‫כי אולי לא תדעי זאת כשתסתכלי עליי, אבל...‬
‫יש תקרה שגם אני לא מצליח לשבור.‬
‫בגלל איפה שגדלתי,‬
‫אני פשוט לא שייך למועדון המזוין.‬
‫אז...‬
‫למה אני כאן?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל אני חש...‬
‫תקווה.‬
‫וזה לא קורה לעתים קרובות, לא לי.‬
‫כדאי שאלך. אני מצטער.‬
‫אתה בטוח? זה עדיין...‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫הגרוע ביותר כבר חלף.‬
‫אבל תודה על המשקה, ועל החברה.‬
‫על לא דבר.‬
‫תודה...‬
‫על השיחה.‬
‫עבר זמן רב מאז שניהלתי שיחה אמיתית.‬
‫לילה טוב, רבקה ג'סל.‬
‫לילה טוב, פיטר קווינט.‬
‫היי, את בסדר?‬
‫אוי, אלוהים, אני ממש מצטערת.‬
‫לומר את האמת,‬ ‫לא ישנתי טוב כבר כמה ימים.‬
‫טוב, גברת גרוס, עכשיו מאוחר מדי.‬
‫בואי.‬
‫שימי את הראש ותירגעי.‬
‫את היית רוצה להתכרבל איתו?‬
‫כל הבחורות בכפר משוגעות עליו.‬
‫הוא אפילו לא יודע, מה שעושה זאת גרוע יותר.‬
‫הם נראים כמו בוני וקלייד.‬
‫כן...‬
‫אם קלייד דפק את בוני כהוגן.‬
‫הוא ברח.‬
‫היא שילמה את המחיר.‬
‫אז מה? הוא עוקב אחרי אישה מתה?‬
‫מסתכן במאסר בשביל מישהי‬ ‫שהוא לא טרח לקחת איתו?‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫אהבה מהסוג הלא נכון‬ ‫יכולה לדפוק לך את המוח.‬
‫ללכת בעקבותיך.‬
‫לגרום לך לעשות דברים ממש מטופשים.‬
‫והשניים האלה...‬
‫תאמיני לי, זאת הייתה אהבה מהסוג הלא נכון.‬
‫כולנו חווינו אהבה כזאת מסיבות כאלו ואחרות.‬
‫אבל ראיתי איך הוא פיתל את עצמו לתוכה.‬
‫חפר עמוק.‬
‫אני יודעת למה רבים כל כך‬ ‫מתבלבלים בין אהבה לרכושנות...‬
‫אבל נחשי מה זה אומר?‬
‫הוא לא לכד רק אותה.‬
‫הוא לכד את עצמו.‬
‫ואני מקווה שהיא תרדוף אותו לנצח.‬
‫זה מה שאנשים עושים, אה?‬
‫מתבלבלים בין אהבה לרכושנות.‬
‫כן, זה מה שהם עושים.‬
‫אני לא חושבת שזה צריך להיות אפשרי.‬
‫אלה שני הפכים. אהבה ובעלות.‬
‫כן.‬
‫הם צריכים להיות במיטה.‬
‫אה, כן.‬
‫כן.‬
‫אני אקח אותם.‬ ‫-אוקיי.‬
‫קומו.‬
‫תודה.‬
‫את הכי מגניבה שיש.‬
‫חלמתי חלום רע.‬
‫פגעתי בך.‬
‫וזה העציב אותך.‬ ‫-אתה אף פעם לא מעציב אותי, חומד.‬
‫יש לך לבבות?‬
‫לא.‬
‫איזו שקרנית! אני רואה שם שניים!‬
‫תפסיק להציץ לי בקלפים, מיילס.‬ ‫מיס ג'סל, הוא מרמה!‬
‫את משקרת, וזו רמאות!‬ ‫-זה לא!‬
‫תפסיק לרמות, מיילס.‬
‫פיטר!‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫וחשוב מכך, הבאת לי עוד פרחים?‬
‫לא.‬
‫יש לי כמה סידורים לעשות בשביל דוד שלך,‬
‫אז הוא שלח אותי הנה לכמה ימים.‬
‫ימים?‬ ‫-כן.‬
‫גברת גרוס מכינה לי את החדר ברגעים אלו.‬
‫דוד הנרי יבוא לבקר בקרוב?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מה הפרצוף הזה?‬
‫שום דבר.‬
‫אתה יודע, גם אני איבדתי את אבי.‬
‫הייתי טיפה יותר גדול ממך.‬
‫והוא התנהג אליי לא יפה רוב הזמן, אבל...‬
‫ראית את זה, נכון?‬
‫זה היה שייך לאבא שלי.‬
‫זה חלק קטן ממנו.‬
‫אחד החלקים הנחמדים היחידים, בעצם.‬
‫למה שלא...‬
‫תשמור לי על זה?‬
‫תרצה?‬
‫רק אל תשרוף את הבית, בבקשה.‬
‫בואו נשחק קלפים.‬
‫אתה רק צריך להיזהר,‬ ‫כי מיילס הוא רמאי מלוכלך.‬
‫באמת?‬ ‫-אבל חוץ מזה...‬
‫זה נפלא למדי.‬
‫כן, ואת מטורללת למדי.‬
‫תפסיק, מיילס!‬
‫מצטער, לא הייתי צריך...‬
‫לא יכולתי להירדם, ו...‬
‫בוקר טוב.‬
‫אה... בוקר טוב.‬
‫יש לו זכר?‬
‫לא, שום זכר. ביצעתי סריקה מהירה.‬
‫הכול בטוח.‬
‫יודעת מה? אני חושב שמר מקוויני השכן‬
‫יוכל להשגיח על אמא היום.‬
‫אוכל להתקשר אליו ולהישאר כאן, ליתר ביטחון.‬
‫לא, באמת.‬
‫אני ארגיש נורא.‬
‫זה רק ליום אחד.‬
‫אני בטוח שהיא לא תתנגד ליום חופש ממני.‬
‫זה אולי יעשה את כל ההבדל.‬
‫טוב, תודה שבאת להצלתנו.‬
‫את תמיד באה להצלתי.‬
‫בוקר טוב, הגיע הזמן לקום...‬
‫אה, כבר קמת.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫מעולה. נהדר, למען האמת.‬
‫את חושבת שנוכל לצאת לפיקניק?‬
‫זה יום נהדר לפיקניק.‬
‫ברגע שנמצא את פלורה, בואי נעשה יום כיף.‬
‫מה זאת אומרת, נמצא את פלורה?‬ ‫היא לא בחדר שלה?‬
‫פלורה?‬
‫סיימתי.‬
‫ורציתי להראות לך משהו.‬
‫הנה.‬ ‫-תודה.‬
‫אמרת שהצבע האהוב עלייך הוא כל הצבעים,‬
‫ומיילס אומר‬
‫שאם מערבבים את כל הצבעים בעולם ביחד,‬
‫מקבלים צבע שחור.‬
‫טוב, היא יפהפייה. אני אוהבת אותה.‬
‫את יפהפייה.‬
‫פיטר אמר כך בעצמו, הבוקר.‬
‫הוא נשאר ללילה, את יודעת.‬
‫טוב, כיף כשהוא בסביבה.‬
‫פלורה.‬
‫-לא!‬
‫לא!‬
‫אין סימן לחום.‬
‫אגיד לך מה, מתוקה.‬
‫את תבלי את שאר היום במיטה.‬
‫אי אפשר היה לנחם אותה.‬
‫אני חוששת שיש לזה תקדים.‬
‫לא מפתיע בהתחשב במה שהם עברו.‬
‫כן.‬
‫כשתדברו עם הנרי, תגידו לו שאמרתי שהם בסדר.‬
‫והם בסדר?‬
‫אין אצלם שום בעיה גופנית,‬
‫וזהו תחום המומחיות היחיד שלי, לצערי.‬
‫אלווה את עצמי החוצה.‬
‫תמיד נחמד לראות אותך, האנה.‬ ‫-ואותך.‬
‫אני לא מאמינה שהוא לא בא.‬
‫אמרתי לו שהתקשרתי לרופא.‬
‫הוא אמר, "תמשיכי לעדכן אותי".‬
‫תגידי לו שהתקשרת לקברן, ואז אולי הוא יבוא.‬
‫שום דבר פחות מזה‬ ‫לא יביא את הנרי וינגרייב חזרה לבליי.‬
‫אמר אותו הדבר כשסיפרתי לו על קווינט.‬ ‫"תעדכני אותי."‬
‫אבל אני עדיין לא מבינה.‬
‫היא עמדה ליד האגם.‬
‫אבל היא שונאת את האגם.‬
‫כן.‬
‫מיילס, יקירי, אולי תרד לעזור לאוון‬ ‫עם ארוחת הבוקר?‬
‫היא לא שונאת אותו.‬
‫למה שמישהו ישנא אגם?‬
‫היא מדברת על זה כל הזמן.‬
‫כן.‬
‫אבל פלורה משקרת.‬
‫בוקר טוב.‬
‫כן, נכון.‬
‫אוי, אלוהים, אני צריכה לקום.‬
‫לא, חכי עוד רגע.‬ ‫-לא, די. ברצינות.‬
‫אני רצינית, פיט.‬
‫תחזרי.‬
‫חכה עם המחשבה הזאת, אוקיי?‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫אבל הם יכולים לחכות.‬
‫בבקשה.‬
‫אתה תהיה כאן עוד לילה, נכון?‬
‫נכון?‬
‫לפחות.‬
‫אגיד להנרי שהבית יתפוצץ‬ ‫אם לא אישאר כל השבוע.‬
‫אז חכה עם המחשבה הזאת.‬
‫רק עד הלילה.‬
‫תחזרי למיטה.‬
‫בבקשה.‬
‫סבלנות.‬
‫מסתבר שאתה שוב מבשל לשבעה הערב.‬
‫הוא נשאר גם הלילה?‬
‫מסתבר.‬
‫אבל אני לא בטוחה עד מתי.‬
‫מה זה?‬
‫זה בורדו מסוים מאוד,‬
‫והוא יעיף לך את התחתונים, האנה.‬
‫רוצה כוסית?‬
‫ירדת למרתף היינות?‬
‫כן, זה בסדר.‬
‫זה בברכתו של הנרי.‬
‫אשמור לך כוסית אם תרצי. זה בציר משובח.‬
‫אני לא יכולה. אני חייבת לחזור.‬
‫אני יודע. רק לכמה דקות, בבקשה.‬
‫הם שוב עשו את זה.‬
‫למה הם ממשיכים להכניס לכאן בוץ?‬ ‫-תני להם שינקו את זה.‬
‫הם לא אמורים להיות כאן בכלל.‬ ‫אנחנו לא אמורים להיות כאן.‬
‫זה בסדר. קיבלנו רשות מלמעלה.‬
‫הילדים...‬ ‫-הם בסדר.‬
‫וידאתי את זה, אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫את בוטחת בי?‬
‫כן, אני בוטחת בך.‬
‫מה?‬ ‫-חכי.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-זו הפתעה.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫טוב, עוד כמה צעדים.‬
‫אין לי הרבה זמן.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אוקיי.‬
‫תפקחי את העיניים.‬
‫של מי זה?‬
‫שלך.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫זה אחד הפרויקטים שלי,‬ ‫רשימת מלאי של האגף הזה.‬
‫חלק מהדברים הולכים למכירה פומבית, אבל...‬
‫הנרי אמר שזה שלך אם תרצי את זה.‬
‫הוא לא אמר.‬ ‫-הוא כן.‬
‫כלומר, נאלצתי לשכנע אותו.‬
‫אבל...‬
‫אני יכול להיות משכנע כשצריך.‬
‫אבל...‬
‫זה היה שייך ל...‬ ‫-היא מעולם לא לבשה את זה.‬
‫הוא עמד על כך.‬ ‫היא מעולם לא לבשה את זה. אז...‬
‫אל תרגישי רע.‬
‫תמדדי.‬
‫קדימה, תמדדי.‬
‫לא.‬
‫תביני, פרווה שכזו...‬
‫את צריכה לחוש אותה על העור.‬
‫לפחות פעם בחיים. אין תחושה דומה לזו.‬
‫תני לי להראות לך...‬
‫כמה את יפה.‬
‫תן לי לראות.‬ ‫-לא.‬
‫לא עד שאסיים.‬
‫תסלחו לי.‬
‫הילדים, רבקה, נמצאים על המדשאה.‬
‫לבדם.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫כמובן. אני ממש מצטערת.‬ ‫-הם בסדר.‬
‫אולי תשימי חולצה.‬
‫אלוהים...‬
‫ממש סליחה.‬
‫הגישה לאגף הזה אסורה.‬
‫זהירות, האנה.‬
‫את יודעת שאני יכול...‬ ‫-מה, לפטר אותי?‬
‫כן, אני יודעת זאת היטב, פיטר.‬
‫הוא מקשיב לך.‬
‫תוכל לפטר את כולנו אם תרצה. יודע מה?‬
‫כרגע, זה לא מעניין אותי.‬
‫תבין, אם אי פעם...‬
‫אמצא אותך כאן שוב, בחפצים של שרלוט,‬
‫שכה אחיה,‬
‫אגרור אותך מחוץ לבית הזה באוזנך המחורבנת,‬
‫ואשליך אותך לאגם המלוכלך הזה.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫יפה.‬
‫עכשיו, נקה את זה.‬
‫עוד מעט ארוחת ערב.‬
‫אוי, אלוהים, זה שמיימי.‬
‫זאת תהיה עוגה מגוחכת.‬
‫היא צריכה משהו. תות שדה או לימון?‬
‫אני קודם. אני גדול יותר.‬ ‫-אני רוצה לטעום את הבלילה.‬
‫אפיתי עוגות טובות בימי חיי,‬
‫אבל העוגה הזו טובה בצורה מבלילה.‬
‫הרבה פרצופים מדוכאים הערב.‬ ‫אולי נצטרך עוגה גדולה יותר.‬
‫תן לי לטעום!‬ ‫-טוב, הנה.‬
‫קדימה.‬
‫שמיימי.‬
‫אבל כדאי שתוסיף עוד תותים.‬ ‫-תורי.‬
‫עוד לימון. צריך עוד לימון.‬
‫כולכם חייבים לנסות אותה. היא מדהימה!‬
‫כולכם תסכימו.‬
‫היא צריכה עוד תותים.‬ ‫-לימון.‬
‫טוב, תנו לי לטעום.‬
‫לא, לא ג'יימי.‬
‫צריך שיישאר לנו מספיק בשביל העוגה.‬
‫זוז.‬
‫תותים.‬
‫טוב, יקירתי.‬
‫טעימה, ואז חיוך.‬
‫אה, לא...‬ ‫-נו, בחייך.‬
‫בבקשה, אני איעלב.‬
‫הנה.‬
‫אוי, הרסתי את זה.‬
‫די.‬
‫את...‬ ‫-לא.‬
‫אישה מוכת בלילה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫זה שמיימי. מושלם כמו שזה.‬
‫זה חסר תועלת!‬
‫בואי, רבקה.‬
‫סנטר למעלה.‬
‫תודה.‬
‫טעים מאוד.‬
‫אני אומרת...‬
‫לימון.‬
‫יש לנו קרב בלילתי.‬
‫בוא, פיט. אתה תשבור את השוויון.‬
‫אוי, לא, איזה לחץ.‬
‫אוי, אלוהים, זה מדהים.‬
‫אני אומר...‬
‫תותים.‬
‫קח את זה, מיילס!‬
‫הם סוף סוף נרדמו.‬
‫אני נשבעת, פלורה לובשת את כל הבלילה.‬
‫מה קורה?‬
‫אני חוזר ללונדון.‬
‫אה, חשבתי...‬ ‫-כן, טוב,‬
‫לשנינו היה ערב מאכזב, לא, רבקה?‬
‫מתי אתה חוזר?‬
‫אני לא יודע.‬
‫תיעדר להרבה זמן?‬
‫אני לא בטוח.‬
‫אבל את תהיי בסדר, נכון?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫זאת אומרת ש...‬
‫אם את מתכוונת לפלרטט איתו מולי,‬
‫למה שאישאר בשביל זה?‬
‫אם תהיי רעבה בהיעדרי, בקשי מאוון‬
‫לדחוף לך משהו לתוך הפה.‬
‫מסתבר שזה לא מפריע לך.‬
‫יצאת מדעתך?‬
‫על מה אתה מדבר...‬ ‫-אני מדבר על הגבר הזה‬
‫שפערת את הפה בשבילו לפני שעתיים.‬
‫אם יצאתי מדעתי!‬
‫רצית שאנשים יקחו אותך ברצינות.‬
‫אמרת שלקחת את העבודה הזו כי לא רצית שזקנים‬
‫יסתכלו לך מתחת לחצאית או לתוך החולצה,‬ ‫אבל כשהם צעירים וטיפשים יותר‬
‫את פותחת להם כשהם מבקשים ממך, אה?‬
‫יש לך מושג איך את נראית?‬
‫הוא רק...‬
‫הוא ביקש ממני לטעום את הבלילה.‬ ‫-אלוהים... זין!‬
‫את נאיבית כשזה מתאים לך.‬
‫טוב לדעת.‬
‫טוב לדעת שכשגבר מבקש ממך להכניס משהו לפה,‬
‫הוא לא צריך לבקש פעמיים.‬
‫הוא לא. לא הבנת.‬
‫את תהיי בסדר.‬
‫אני אודיע לך.‬ ‫-האנה, אל תעליבי אותי.‬
‫זה היה רק בפה שלי.‬
‫הלו?‬
‫פיטר?‬
‫שימו לב, בבקשה!‬
‫פלורה.‬
‫ברוכים הבאים לשעת סיפור.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫אוי, אלוהים. שמת איפור.‬
‫זו שעת סיפור.‬
‫אוי, אלוהים, שעת סיפור.‬ ‫-אוי, יופי, שעת סיפור.‬
‫בואו.‬
‫כאילו שזה לא קרה.‬
‫הם מתאוששים מהר, השניים האלה.‬
‫לא הייתה להם ברירה.‬
‫נכון, זו שעת הסיפור הראשונה שלך.‬
‫כן.‬ ‫-הם עושים את זה הרבה.‬
‫בואו נגמור עם זה.‬ ‫-מרגש.‬
‫שעת סיפור זו המצאה של פלורה.‬
‫זה כמו תרפיה בשבילם.‬
‫זה אומר שהיא מעבדת את מה שמטריד אותה.‬
‫כן.‬ ‫-שימו לב.‬
‫ברוכים הבאים לשעת סיפור.‬
‫קדימה, פלורה!‬
‫זה איננו שמי.‬
‫זה לא השם שלה.‬
‫שמי הוא טיילס (זנבות).‬
‫ומי את, טיילס?‬
‫אני חתולה, כמובן.‬
‫חתולה בשם טיילס.‬
‫ראיתי הכול.‬
‫כשהייתי גורה, נפלתי מעגלת תפוחים‬ ‫ולא היה לי היכן לגור.‬
‫תעיתי וייללתי,‬
‫הולכת אחר ניחוח התפוחים,‬ ‫כי אולי אז אמצא את אמי.‬
‫אמי הייתה חתולת תפוחים.‬
‫ומה עשית?‬
‫מצאתי סוודר ענקי ביער,‬
‫ומשכתי בחוט.‬
‫פרמתי את כולו.‬
‫זה ארך זמן רב מאוד.‬
‫העיקר שמצאת קצה חוט.‬
‫חוט של צמר.‬
‫אבל ברגע שסיימתי,‬
‫החוט כה חימם אותי.‬
‫התעטפתי בו היטב.‬
‫הוא היה צמרירי ונעים.‬
‫למעשה, אל תגיבו‬
‫כפי שהגיב חברי המוזר.‬
‫כי ברגע שסיימתי,‬
‫זה היה נפלא למיאו-די.‬
‫ומה שמך?‬
‫אני בובי.‬
‫הבובה.‬
‫ומי אתה, בובי?‬
‫בובה בשם בובי.‬
‫לבנאי שלי קראו קלוד.‬
‫הוא בנה המון בובות.‬
‫הוא אהב אותן מאוד,‬
‫למרות שהן היו רבות.‬
‫אחת מהן מטופשת מדי,‬
‫האחרת טיפשה מדי.‬
‫אחת צחקה יותר מדי,‬
‫והאחרת...‬
‫מעט מדי.‬
‫קלוד נסע...‬
‫למסע יום אחד,‬
‫והשאיר את הבובות בבית.‬
‫ועם חלוף הזמן...‬
‫עד מהרה...‬
‫הן שכחו שיש להן חוטים.‬
‫ומאוחר יותר...‬
‫הן שכחו שהן בכלל בובות.‬
‫ואז...‬
‫קלוד חזר...‬
‫נרגש מאוד.‬
‫אבל הן שכחו אותו, אתם מבינים.‬
‫ושכחו את החוטים.‬
‫הן צחקו כשהוא אמר שהוא בנה אותן.‬
‫הן צחקו עליו.‬
‫והוא...‬
‫היה עצוב מאוד.‬
‫אבל הן המשיכו לצחוק.‬
‫הבובות המטופשות האלה!‬
‫הבובות המטופשות האלה‬
‫ששכחו!‬
‫אז הוא משך להן בחוטים.‬
‫וזה כאב.‬
‫תודה לאל, פיטר קווינט הציל אותנו.‬
‫מצטערת, פיט. חדשות רעות, אבל היא מתה.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫כן, לא. כן, הוא כאן. רק...‬
‫רק שנייה.‬
‫זה השכן שלך.‬
‫מר מקוויני.‬
‫שמע, אני ממש מצטערת, אוון.‬
‫אני ממש מצטערת. ‬
‫אני אלך להדליק נר.‬
‫אני כל כך שמחה...‬
‫שנשארת.‬
‫גם אני שמחה.‬
‫מי ידע לעזאזל?‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬