EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Herrarna.
Det var 12 timmar sen sist. Vem chefar idag, Bobby eller Catherine?
Sätt upp en skylt så vi vet vems röv vi ska kyssa.
Den enda persika ni behöver bry er om är den här.
"Persika"? Snarare en påse avokado.
Jag älskar avokado.
Oj.
-Vadå? Det är mycket fett, men bra fett. -Tack.
Vi flyger till Daytona i kväll, Jake.
-En möjlig sponsor vill träffa dig. -Jake är med!
Nej, läkaren sa att jag inte ska flyga på en månad.
Efter hjärnskakningen, nåt om högt tryck i hjärnan.
Andning sätter tryck på din hjärna.
-Jag måste köra dit. -Jag får väl ta det själv.
Ni kan väl köra tillsammans? Skapa band, lite som Thelma & Louise.
Ska de begå brott och köra av en klippa?
Nej, inte den, den med tjejen som blir full på ett plan. Vännen gifter sig.
-Bridesmaids? -Nej.
De är fyra, de gör galna grejer och mamman blir arg. Det var nog en tiger med.
-Snakes on a Plane? -Tack.
Jösses, ni måste se mer film!
Spela roll, en resa blir bra. Sponsorer älskar honom.
Säkert, men det går inte för då missar ju Catherine sitt möte.
Ni hinner.
Varför fortsätter du prata när hon sagt att hon flyger ned själv?
Nej, Kevin har rätt. Vi borde köra tillsammans. Japp. Det kommer att bli kul.
Å, "det kommer att bli kul". Som Thelma sa till Louise.
Såg du inte min "nejnejnej"-min?
Den är väldigt lik "varför andas delfiner genom ett hål uppe på huvudet"-minen.
De har ju en mun.
Grejen är att det vore bra. Åk med henne, lär känna varann.
Hon tänker inte sparka dig längre. Slut fred!
Du vet hur hon är. Jag vill inte sitta en hel dag i en bil med henne.
Du har inte fel, det lär bli ett helvete. Jag skulle inte vilja.
Om du verkligen inte pallar, så bara säg till.
-Allvar? -Nej. Du måste.
Jag trodde inte att du skulle syna mig.
Vi kan lyssna på en fantastisk podd om Elizabeth Holmes och Theranos.
Den falska hemdiagnosmaskinen.
Eller så kan vi snacka. Vad snackar ni om i garaget?
Dig, mest.
Och annat vi gillar.
-Min bil. -Jag brukar köra.
Jag vill ha kontroll, som du kanske märkt.
-Jag är yrkesförare. -Ja, som jobbar för mig.
Redan jättekul!
Såg ni Hornetsmatchen? Rätt sjukt.
Jag såg en dokumentär om slaget vid Stalingrad.
Ryssarna kom undan lätt jämfört med Hornets. Är ni med?
Hej, har du berättat för alla om mig?
-Nej, berätta du. -De kanske kan gissa.
Eftersom jag varit gift vet jag att rätt svar är:
"Har du gått ned och/eller klippt dig? Och/eller köpt nya kläder? Jättefint!"
Vi behöver fler kvinnor här.
-Jag ska gifta mig! -Å, grattis!
Det är därför jag är sen, mamma ringde sju gånger i morse.
Hon bara sa "jag kan inte tro det".
Och jag, bara: "Fortsätt så, du har inte knäckt hela mitt självförtroende än."
Så du flyttar? Vi kommer att sakna dig.
Nej, Frank pendlar så hon stannar.
Nej, jag ska flytta. Vi pratade i går.
Jag måste ju satsa, man kan inte gifta sig halvdant.
Helt annan åsikt.
Så du lämnar oss alltså? Det känns lite oproffsigt.
Du sveper in här i 15 år och smyger ut i nattmörkret?
Jag gav firman mitt liv.
Nej, Big Billy gav sitt liv för firman.
När du lämnar lastkajen på en bår under ett lakan, då kan vi snacka.
Han kunde sluka en macka snabbt!
Utom den sista tuggan.
När flyttar ni?
Så fort ni klarar er utan mig. Vi ska kolla på lägenheter.
Du kan gå nu om du vill, vi klarar oss.
Det vill Frank, men jag lämnar er inte före Daytona.
Skulle vi bli vilsna och inte hitta häftapparaten?
"Var är skiftnycklarna? Vem kör lönerna?"
Ja, fan - vem kör lönerna?
Jag ordnar det, och jag känner en kvinna i Penske som söker jobb.
Hon är min vän, så var snälla.
Vi är snälla mot alla. Men hon är väl av medellängd?
Vi har lagt massor på stegpallar och säteshöjare.
-Ska vi kolla vad vi lagt på Ring Dings? -Jag gillar redan den nya bättre.
Det står en bil på vägrenen.
Vadå, så gira inte hårt höger och dö i ett eldhav?
Du kan det här. Jag fattar att det är jobbigt, jag sparkade dig ju.
Ja. Två gånger.
Å, du räknade inte på fingrarna.
Jag har ett par andra fingrar åt dig.
Jag skojar bara.
Vi kan väl låta resan bli början på vårt nya förhållande?
-Okej. -Du får sparken!
Alltså, jag skämtade igen.
Kul! Man vet att skämt är kul när hjärtat slog konstigt och det kom lite kiss.
Det är flera timmar kvar. Poddar är inte din grej, knappast samhällsfrågor.
Så…
-Vi kan köra billekar. -Det kan vi.
Fast jag är van att leka dem med nån i bilstol.
Vi kan testa. Vilken vill du köra?
Slå blå bubbla!
-Vafan?! -Du slog mig!
Det är leken, ser man en bubbla så slår man!
Vilken korkad lek.
Slå bubbla röd!
Du körde ju lite fort.
Tack, Stephanie. De är så fina. Kevin är en nallebjörn, Chuck jordens salt.
Och Amir är chefsingenjören här.
Okej, vi hörs snart. Hejdå.
-Du kunde inte ge mig en komplimang? -Jag skojade. Hon hade lagt på.
-Jag hörde henne. -Släpp det, gubben.
Jaha, hon kommer 07,00. Jag har lagt fram allt och här är manualen.
Allt hon behöver veta.
Hotell vi brukar boka, kundnummer hos flygbolag och…skojar du?
Är muffinsen från Costco? "Hembakade", sa du!
En vit lögn för att de ska smaka bättre.
-Bakade du min födelsedagstårta? -Självklart!
Men läs inte sidan tio.
-På tal om tårtor: Blir det avskedsfest? -Absolut, en storfest!
Ingen fest. Jag är den enda här som kan planera fester,
så antingen får jag göra allt, eller så suger den.
Är du bäng? Mina fester är magiska. Hur bra var svensexan, Amir?
Du bjöd mig inte.
Jag hade en gammal mejladress, och bad om ursäkt. Men festen var sjuk.
-Episk! -Och jag fick inte ens se bilderna.
Det finns inga, på en sån fest lämnas mobilerna i limon.
Ja, jäklar!
Nej. Ingen fest.
Vi kan väl köra en lunch?
Visst. Men när vi firar av mig kan vi väl testa nåt nytt?
Som sushistället…?
Okej, men vet ni vad som vore trevligt? Indisk restaurang.
Aldrig i livet.
Jag vet: Vi kan gå till Pit Stop igen.
Allvarligt, det är ju din lunch. Du bestämmer.
Vänta, i går bröt du med Frank.
Och nu ska ni gifta er och flytta. Vad hände?
-Vilken personlig fråga. Ja, vad hände? -Du var ju med, du hörde vad han sa.
Han bad om ursäkt, erkände att han klantat sig.
-Och gav dig en ring. -Så stor!
Jag måste dra, göra mig redo för resan.
-Ska jag låsa? -Det är din sista dag, vi låser.
Så ni sitter kvar nån timme och ölar?
Vi dricker väl en halvtimme, sen kastar vi bollar på Amir som har hjorthorn.
Nej, det är Chucks tur med hornet.
Du kan ha rätt, jag kollar kalendern.
Nej, fortfarande ditt år!
Så känner han björnramar på axlarna,
och björnen säger: "Du kom väl inte för att jaga, Dave?"
Den lär jag minnas!
-Ledsen att jag stoppade er. Åk, ni. -Tack, Alex.
-Ett rent nöje, Jake. Kör försiktigt. -Detsamma.
Självklart slapp du böter.
-Har du fått böter? -Ja. Alltså, jag minns inte riktigt.
Kanske en eller två.
Du har aldrig sluppit böter!
Du är inte ful. Hur kass är din personlighet?
Eller så försökte jag inte slippa undan för att jag respekterar lagen.
Eller så kan du inte.
Bra, kolla. Där är en polis till. Flytta dumarslet.
När han stoppar dig…
-Nej, ingen hjälp! Jag klarar det. -Fast aldrig nånsin förr.
-Ska vi göra det mer intressant? -Det blir det när du tasras.
-20 dollar på att jag får en varning. -Lättaste förtjänsten nånsin.
-Fusk! -Nej, det här är fusk!
-Gjorde jag nåt fel? -Det gick rätt fort.
-Körkort och ägarbevis, tack. -Javisst.
Var så god, inga problem.
Oj, jag skulle kanske bötfälla er för era breda axlar.
Jag kollar det här. Stanna i bilen.
"Breda axlar"? Varför sa du inte att han har fin handstil?
Se och lär på högre nivå.
Du slipper vadet, förödmjuka inte dig själv.
Jag blir inte förödmjukad här.
Vi dubblar insatsen.
20 x 2 = 40, ifall du har svårt med matte.
Jo, jag hoppas att jag inte får böter nu? Jag har ny försäkring.
Kan ni stiga ur bilen, ms Spencer?
-Va? -Häktningsorder från 2013.
Förargelseväckande beteende. Ni uteblev från domstolen, så kom med nu.
Å, vårlovet.
Kliv ut ur fordonet och håll händerna på ryggen.
Kollar ni om hon har 40 dollar när ni visiterar henne?
Jag är less på att vara hjorten. Ett år är för långt, vi bör köra månader.
Du kan lära dig att fånga bollar.
Ni kastar samtidigt och jag har hjorthorn!
Hon tänkte på allt, hör här: "11/5 körde Kevin sitt sista lopp.
Då städar jag troféskåpet, så att han kan dra historier och glädjas åt minnena."
-Visste ni att hon gjorde det? -Vi hör nog historierna mer än årligen.
Så rar hon är.
Vänta lite.
Beth. Bra, då är hon hemma.
-Messar hon dig när hon kommer hem? -Så att jag vet.
Det är väl det sista du får.
Hur menar du?
Hon lär inte messa från New York att hon är hemma.
Oj. Tänkte inte på det.
Jag har fått ett mess varje kväll i 15 år.
Jag kan ta över.
Hur skulle det kunna hjälpa?
-Jag kommer att sakna henne. -Resten av oss också.
Nej, inte så. Det vore helt okej om Amir skulle flytta till New York.
-Fint att jag gjort ett avtryck. -Du vet hur jag menar.
Jag mår inte bra, jag kan nog ha klantat till det.
Vänta, vad säger du?
-Alltså, hon borde inte vara med Frank. -Jag sa ju det!
Vi har missat varann.
Antingen dejtade jag nån, eller så dejtade hon nån.
-Tajmningen funkade inte. -Inte nu heller.
Det är aldrig för sent. Bara säg till henne hur du känner.
Men jag vet inte hur jag känner!
-Vill du att hon flyttar? -Nej!
-Tycker du att hon borde vara med dig? -Ja!
Inte för att vara den här romkomens Rosie O'Donnell, men hon är förlovad!
Med Frank, en vän till dig.
Tyst, Amir. Vi snackar sann kärlek här! Allt annat går bort när man är kär.
Vad skulle du säga om nån ville dejta din fästmö?
Det fick väl bli fajt. Men har du sett Frank, kör han ens pilates?
Vad ska han göra, rulla in mig i en yogamatta?
Gå till henne, då.
Nej, jag kan inte förrän det sitter. Jag måste visualisera och planera allt.
Jag gör det i morgon, vid lunchen. Då kör vi.
-Hon är trött på Pit Stop. -Jag vet vad jag pratar om, hör på:
Vi tar vårt vanliga bord och beställer wings, som vanligt.
Hon får alltid sås i mungipan som jag alltid torkar bort.
Då skrattar hon, och då slår jag till.
Det är romantiskt.
Ja, min fru och jag har en liknande grej.
Vi är på middag, hon får nåt i ansiktet och jag tänker:
Att jag inte gifte mig med Rebecca.
-Fixat. -Jag behövde inte hjälp!
Skojar du? Kan du inte säga tack?
För vadå? Jag hamnade i trubbel på grund av dig.
-Jag hjälpte dig att slippa häktet. -Hellre häktet än fler bilturer med dig.
Och inget lällhäkte, utan maxtufft där man får papperslakan
och slår ut den största fången för att sätta rangordningen.
Det var därför jag inte ville resa med dig: Du är självisk och elak!
Ska vi gå igång nu? Okej, jag har husdjur som är smartare än du!
Än sen? Hundar är smarta.
Fiskar!
-Ingen gillar dig! Ingen! -Tror du inte att jag vet det?!
-Gråter du? -Nej.
-Säkert? -Fortsätt fråga. Det hjälper.
-Jag visste inte att du kunde gråta. -Jag tänkte mig en nystart i Charlotte.
Jag skulle bli "roliga Catherine" och bli populär. Det varade i två sekunder.
Vad är det med mig? Jag kan inte sluta.
Var som du är nu. Nu är du en alla skulle älska.
-Menar du verkligen det? -Ja.
Efter alla hemska saker jag sagt?
Fast jag låtsades se en bubbla för att få slå dig?
Jag menar det.
Jag vet. Å, Gud, hon är här. Varför är hon redan här? Hon är tidig.
Jag skulle komma först, fixa bordet, beställa nåt, vara soft. Jag lägger ned!
Vänta, sluta! Vad är det med dig?!
Kom igen, det är Beth. Ni har lunchat en miljon gånger.
Inte som nu, ju.
Blinkar jag mycket? Det känns så.
Jag fixar det här. Så, bättre. Hur ser jag ut?
Ja, det var bättre. Om du har tänkt ha henne i en brunn i källaren.
-Slappna av, du fixar det här. -Ja. Nu kör vi.
-Hej. -Hej! Kom igen, jag är utsvulten.
Värst vad du var stilig idag, Kevin.
Vore jag kvinna hade jag nog inte kunnat stå emot.
Jag sätter mig där borta.
Va, ska de inte äta med oss?
Nej, jag ville äta med dig på egen hand. Ville prata om saker.
-Vad är det med rösten? -Det är min normala röst.
-Inte alls! -Typ, lite.
Det är din nervösa röst.
Som med en inspektör på banan.
"Jag är lika chockad som ni över en illegal del på bilen."
-Är nån hungrig? -Ja, tack.
-Damen tar wings. -Club sandwich, tack.
-Kan du ta wings, snälla? -Jag tog det i går.
Kör dubbelt, jag tog wings till frukost.
-Mycket kyckling. -Och det är gott.
Kyckling är nyttigt. Strunt samma.
Snälla? Kan du bara ta kyckling, tack?
-Okej, jag tar wings. -Vi tar wings.
-De är slut. -Nej, du.
Det är viktigt, hämta dem.
-Ledsen. -Fixar du det?
Kan jag få ta mackan nu?
Jag får hitta nåt annat, vad mer är kladdigt?
Nu är du jätteskum. Och så blinkar du mycket.
-Okej. -Vadå?
Jag ville prata med dig om en sak. Nåt vi hittills inte pratat om.
Det började med instruktionen du skrev.
Och jag insåg att en hel del du skrivit var sånt som var viktigt för mig.
Oj, Frank. Han fixade en tidigare avgång!
Gå inte nu! Kan vi prata?
-Ledsen. -Vi ska ju fira dig.
Han har hittat en lägenhet han vill kolla med mig.
Och det var många bud.
-Jag kommer snart, vi snackar då. -Okej.
Bra.
-Lova att du får ögonen kollade. -Ja.
Det stör verkligen.
Hörni, förlåt, jag måste ta ett flyg! Tack för i dag, ni är bäst.
-Vi ses nästa vecka. -Vänta!
Vad hände?
Jag försökte tvinga fram det, men det gick inte. Det är nog bäst så här.
Ett sånt där moln, en förklädd välsignelse? Silverkant?
Så här: Jag kan göra det om tre veckor. Ännu bättre, på bröllopet!
Nej!
Tog du tag i min tröja?
Ja, och nu släpper jag.
Det här är oacceptabelt! Än sen om det inte är perfekt?!
Det viktiga är hur du känner!
Om du inte vill vänta, förstås.
-Han har rätt. -Tack.
-Jag läste en artikel… -Käften!
Det finns stunder i en mans liv då han måste stå upp för saker.
Det är aldrig enkelt, men det här är en sån stund.
Du gör det inte bara för din skull, för Beth också. Och vad är det viktigaste?
Ja, hennes lycka.
Just det. Och var blir hon som mest lycklig?
I New York med Frank, eller här med dig?
Vet du? Jag är redo att stå upp för nåt.
-Jag hade fel, vi har wings. -Jag tål dig inte just nu.
Beth!
-Skräms inte, jag grep efter pepparsprej! -Jag har nåt jag måste berätta.
Jag ville ge dig det här.
Å, tusan. Ursäkta.
De är nytvättade och supertajta nu.
Så där, så.
Vad är det här?
Det skulle bli din julklapp. Det är en specialgjord Pez-automat till din samling.
Jag kom på det för ett tag sen och fick den gjord.
-Är det jag? -Det var tanken.
Men brallorna fick det att bli en nyduschad Rick James.
Det är du som dansar som en Little Hoofer. När du var barn.
-Jag älskar den! -Jo.
Och du har pokalen du förtjänade,
om det är sant att politik påverkar danstävlingar i grundskolan.
Det är det.
Det här är den finaste present jag nånsin fått.
Ledsen att du inte fick nåt. Men julen är om fyra månader, knäppgök.
Du, jag oroar mig för dig.
Och så ville jag säga…
…att jag inte tror att du blir lycklig i New York.
Jag tycker att du hör hemma hos dina vänner och mig.
Det är rart tänkt av dig, men jag klarar mig.
Jag har bott i en småstad i hela mitt liv.
Nu ska jag bli en sån där fin New Yorkare vi skojar om.
Och vet du vad mer? Det låter galet, men jag ska nog göra audition för en musikal.
Du vet hur jag älskar sång och dans och galnare saker har ju hänt.
Nej, jag tycker inte alls att det är galet.
Jag vet att jag velade hit och dit om Frank, men jag är verkligen glad.
Och jag kommer att sakna dig jättemycket, men kommer att ringa jämt.
Och komma och hälsa på!
-Jag lovar. -Bra.
Ja, så klart. Du får det jättebra i New York.
Och tar inte Frank hand om dig, så ska han få. Okej?
Han kör bara pilates, va?
Jag måste gå.
Älskar dig!
Och jag älskar dig.
Undertexter: Henrik Brandendorff