ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
Stižu!
Bok. Samo naprijed, uživajte.
Falke, moraš mi smjesta dati tu knjigu. Trebam je. Falke...
Falke, smjesta mi je vrati.
-Dođi. -Želim ići unutra.
Astrid, bok.
Lijepo te vidjeti. Ups.
Želiš li čuti jednu tajnu?
Jako je tajna, zato priđi bliže.
Život je jedno veliko razočaranje.
-Razumiješ li? -Ostavi me!
Ida, ne možeš ići. Moraš ostati ovdje.
-Luda si. Makni se. -Ida, ne. Slušaj. Ida!
Mrzim te!
Odlazi.
Odlazi, kažem.
To sam samo ja.
Uzrujana si?
Nisam. Ovo mi je najbolji dan u životu.
Zašto bih bila uzrujana?
Ne znam.
Oprosti.
-Ne volim kad si uzrujana. -Ne.
Evo.
Uzmi ovo.
Bolje ti pristaje.
Lijepa je, zar ne?
Da.
Baš je tvoje veličine.
Idi sada.
-Hej, Astrid, je li Ida unutra? -Da.
Hvala.
Neki kažu da se život shvaća unatrag, a živi unaprijed.
To je Kierkegaard rekao.
Tko nam je to?
Najmlađa maturantica u Danskoj. Izgledaš divno, dušo.
Je li to Idina kapa? Zapravo ti pristaje.
Hej! Dvije minute!
Pokušaj se zabaviti.
Odjednom je gotovo. Vrijeme tako brzo prolazi.
Jednog ćeš dana ovaj dan
smatrati početkom svog života.
Ne znam baš.
Da. Budućnost je pred tobom.
Gledaj.
Tako sam ponosan. Vi ste najbolje što imam u životu.
Moje djevojčice.
Hej!
Ukrcaj! Moramo ići!
Imamo raspored.
Ida. Ostani ovdje.
-Ne sad. -Preklinjem te, Ida.
Moraš poslušati.
Čekaj. Lene, prestani.
-Stani. -Ne smiješ ići.
Lene.
Što to radiš? Gušiš je.
Hvala što ste svratili!
ČEKAJU NAS BUDUĆNOST I SLOBODA
-O, ne. -Pronašli smo kamion za maturante.
Vozač je bio bez svijesti, a djece nije bilo.
-Ne! -Lene, moraš se smiriti.
-Polako. -Traže ih naše patrole.
-Znate li kada se dogodilo? -Ne znamo.
Znamo samo da su svi nestali, a čini se da su zajedno nekamo otišli.
-Smiri se. -Zašto me, dovraga, nisi poslušao?!
Išli su na zabavu. Tinejdžeri su. Moraš se opustiti.
Moraju negdje biti, zar ne?
Sad je gotovo.
NETFLIXOV ORIGINAL
Kažu da razbijeno zrcalo znači sedam godina nesreće
jer se mislilo da se lomom zrcala slomi tvoja duša.
No to se praznovjerje vjerojatno može objasniti
time što su zrcala tada bila iznimno vrijedna
i to je bio način da se sluge zastraše kako bi bile oprezne s njima.
Slušate Glas noći, emisiju koju stvaramo vi i ja
u sate kad se može dogoditi svašta i ništa.
Sad je vrijeme da me nazovete, primite me za ruku
i kažete mi što mislite o praznovjerju.
Imamo pozivatelja. Dobro došli.
Bok. Gitta je.
Bok, Gitta. Opet ti je radio uključen. Molim te, isključi ga kad nas zoveš.
-Bok. -Bok, račiću.
-Bok. -Lijepo. Za mene?
Nije još gotovo. Treba još šljokica.
Prospeš ih preko svega.
Savršeno je.
Gdje je rak? Evo kliješta.
Rak. Rak i onda...
-Rak je spreman. -Što radimo?
Rak!
-Bok, tata. -Bok, dušo.
Mogu li gledati iPad?
Da, pola sata.
-Bok. -Hej.
Ajme. Izgledaš sjajno.
-Dobro mirišeš. -Hvala.
-Je li to zato što izlaziš? -Da, jest.
Kako divno. Kamo ideš?
-Kladim se da želiš znati. -Da.
Zato što sam te vidjela s onom ženom u gradu.
Tvoja...
-Djevojka ili... -Ne.
-Ne, samo smo išli na kavu. -Dobro. Da.
Ovo je vrlo malen grad, a i ja živim ovdje, pa ako...
-Samo smo popili kavu. -Da.
Ne izlaziš li večeras?
Preselila si se...
-Što? Prije godinu dana? -Da.
Nećemo ovo činiti, dobro?
-Nećemo. -Zašto ne?
Nedostaješ mi.
-Činiš to jer izlazim. -To nije razlog.
-Da, jest. -To nije razlog.
Nije pošteno.
Ti si ovo htjela.
Ne znam što želim.
Jesam te.
-Baš si glup. -Lako te nasamariti.
Nisi me nasamario.
-Danas će Simon biti glavni, dobro? -Dobro.
Je li to u redu?
Dobro došli natrag. Imamo pozivatelja.
Bok. Bacaš li i ti sol preko ramena?
To ti neće pomoći.
Halo, tko je to?
Ako te žele, odvest će te.
-Tko je to? -Postoji druga stvarnost.
Stvarnost iza one u kojoj živimo.
Veza nije najbolja.
-Imaš li me na zvučniku? -Čuješ li me?
Bio sam ondje, Astrid.
Nažalost, mislim da moramo...
Opet će se dogoditi.
...prijeći na sljedećeg pozivatelja.
Nemoj poklopiti. To sam ja, Jakob.
Jakob Skipper. To je kao čarobni novčić koji sam ti dao. Ništa sasvim ne nestaje.
-Kakav čarobni novčić? -Zar me se ne sjećaš?
Poznavao sam tvoju sestru Idu. Znam zašto je nestala.
Tko je ovo?
Stvarnost je ono što zoveš praznovjerjem. Sve piše u knjizi.
-Moramo se naći. -Tko je ovo?
Bio sam ondje i vidio kad su nestali.
-Što želiš od mene? -Znam što se dogodilo.
Halo?
Ne, vrati ga.
Vrati ga.
-Nisam trebao prekinuti poziv? -Ne, nazovi ga opet.
Koji vrag? Nazovi ga.
Nazovi ga opet!
-Ne znam mu ime. -Zašto nisi zapisao njegov broj?
-Pozivatelj. Kako se zove? -Ne znam.
-Jebeni amater! -Astrid! Što se događa?
Dovedimo novu zagonetnu protivnicu!
-Vaše ime? -Sable.
Sable!
Sable! A odakle ste, draga?
-Iz Harlema. -Sable je iz Harlema!
Kako sjajno!
Došla sam osvojiti novac.
Vidimo da misli ozbiljno!
U redu, Sable, znate već kako...
PRONAĐENO JE TROJE MATURANATA GDJE SU OSTALI?
JAKOB SKIPPER, AMELIA GEISLER I FALKE GRAVESEN
21 MATURANT JOŠ SE SMATRA NESTALIM
O čemu razmišljaš, dušo?
Mislim da se Ida neće vratiti.
I meni nedostaje.
Stalno mi nedostaje.
No nismo odustali, dobro?
-Bok. Što se događa? -Bok.
Hvala na dolasku. Je li Vera s tobom?
-Da, u autu je. -Dobro, možemo li...
-Možemo li u šetnju? -Da.
Hvala.
Moram saznati što se dogodilo kad je Ida nestala.
Dobro.
Odlučila sam snimiti radioemisiju o tome
i vraćam se u Kopenhagen.
Nikad nisi htjela razgovarati o sestri. Sad želiš snimiti emisiju?
Moram.
-Idem na samo dva tjedna. -A što je s Verom?
Vratit ću se.
Žao mi je mame.
Da, žao mi je svih nas.
Lezi, dobro?
IZRADA KLJUČEVA
Moji ključevi za općinsku blagajnu. Vidimo se.
-Bok. -Bok. Je li ovo broj 106?
Da. Kako vam mogu pomoći?
Jesi li ti Jakob Skipper?
Ja sam Astrid. Mislim da si me pokušao kontaktirati.
Ne.
-Ti nisi Jakob? -Ne.
Dobro.
-Našla sam njegovu adresu. -On se samo koristi ovom adresom.
Dobro.
Znaš li gdje ga mogu naći?
Nemam pojma.
Zato što snimam emisiju o...
Ne želim sudjelovati. Uzmi svoje stvari i idi.
Pokušao me nazvati prije dva dana.
Što je htio?
Ne znam.
Moja je sestra jedna od nestalih.
-Kako se zvala? -Ida.
-Hodali su. -Da.
Sjećam je se.
Kevine?
-Pripaziš na radnju? -Da.
Hajdemo otraga.
On je moj mlađi brat.
Ovo mu je samo adresa za poštu. Mislim da ti ne mogu pomoći.
-Nisam ga dugo vidio. -Znaš li gdje bi mogao biti?
Bilo gdje.
Recimo da je Jakob u potrazi.
U potrazi za čim?
Što ti je rekao?
Rekao je da je vidio kako nestaju.
Ništa nije vidio. Imaš moju riječ.
Ne vjeruj svemu što kaže.
-Zašto ne? -Uništili su ga.
Glasine. Novine.
Svalili su sve na njega i drugih dvoje.
Ameliju i Falkea. Jesu li ostali u kontaktu?
Mislim da nisu.
Koliko ga nisi vidio?
Dugo.
Žao mi je.
Ako čuješ nešto ili se on pojavi...
bi li me nazvao?
Naravno.
-Kako se zoveš? -Ja sam Mathias.
-Hvala. -Nema problema.
Bok.
Bok, Bustere.
-Bok, dušo. -Bok, Bustere.
-Bok. -Bok, tata.
Uđi.
-Bok, Bustere, dušo. -Dođi.
-Da. -Bok. Drago mi je što te vidim.
Bok. Uđi.
Uvijek kažu da je Bornholm sunčani otok.
Svaki put kad sam ondje, lije ko iz kabla.
Da. Jedan je dan čak padao i snijeg.
-Je li? -Jedan dan, da.
Ovdje nije.
Napravili smo snjegovića za Veru s mrkvom i svime.
-Stvarno? -Da.
-Što je s tim dijalektom? -Prestani!
-Uvijek to kažeš. -Bornholmijski je najčudniji dijalekt.
Oprosti, ali čudan je. Jest.
-Unuče mi govori bornholmijskim. -Ne zna bornholmijski.
-Razgovarali smo telefonom. -Ne zna bornholmijski.
Zvučala je kao da govori besmislice.
Tako zvuči taj dijalekt.
Šalila se.
Tebi je slatko, ali jako je čudno.
Koliko ostaješ u Kopenhagenu?
Ne znam još.
-Lijepo je što si ovdje. -Sjajno je što ste me ugostili.
-Jako je lijepo. -Da.
Došla si zbog posla?
-Da, jesam. -Što radiš?
Snimam jednu emisiju.
O čemu?
O prošlosti.
O čemu?
Želim istražiti što se...
doista dogodilo.
Moram pokušati.
Da shvatim.
Mislila sam se javiti Ameliji.
-Idinoj prijateljici koja... -Ne, nemoj.
-Moraš odmah prestati. -Tata, to je moja odluka.
Ne, moraš prestati. Smjesta.
Nemoj rasplamsati tu vatru.
Nemaš pojma što ćeš pokrenuti.
-Ali moram pokušati. -Ne.
Ne želim to.
-Prestani. -To je moja odluka.
To nije tvoja odluka. Taj je slučaj zatvoren.
Da?
Jesu li pronašli Idu?
ŠTO SKRIVAJU? TROJE MATURANTA KOJI NISU NESTALI
„SIGURNO SU NEŠTO VIDJELI“, KAŽE ISTRAŽITELJ HARALD BIRCH
Radio sam godinama na mnogim slučajevima.
Nisam vidio ništa slično. Netragom je nestao cijeli razred maturanata.
-Onda su se pojavili. -Jakob?
I Amelia i Falke. Imali smo samo njih troje.
Ne nestane 21 maturant samo tako. Netko je morao nešto vidjeti.
Inzistirao sam na tome da nešto moraju znati, da su nešto vidjeli...
Možete ondje sjesti. Ali nešto nisu htjeli reći.
-Da. -Nismo daleko dogurali.
-Zašto ste zatvorili istragu? -Nisam.
Udaljili su me. Rekli su da se ne snalazim,
da sam opsjednut i da više ništa ne razabirem, ali to je sranje.
Umnožio sam vrpce i otišao.
Ne mogu više. Gotovo je. Možete uzeti sve što imam.
Ovaj razgovor...
ostaje među nama.
-Naravno. -Važno je.
Da.
Dan je bio naporan, a ti ovdje sjediš već satima, Jakobe.
Ali ispričaj nam još jedanput sve od početka.
Vozili smo se, kamion je zakočio, a onda su ostali nestali.
-Što ste onda učinili? -Otišli.
-S mjesta događaja? -Slušajte.
Bili smo u šoku. Nismo znali što da činimo.
Nije vam palo na pamet nazvati policiju?
Sve je bilo kaotično. Nismo toliko razmišljali.
-Zašto mi ne vjerujete? -Zvuči pomalo nevjerojatno.
Pao sam i udario glavom. Onesvijestio sam se. Ne znam koji vrag...
Nije imao modrice ni posjekotine.
-I nije udario glavom. -Mislite da laže?
Mislim da je bio prisiljen lagati. Je li sudjelovao
ili su ga ucijenili, ne znam.
Ali nevin nije.
Ovdje je...
Amelia Geisler. Ovo je odmah nakon tog događaja.
Sjedila sam straga. Na kraju.
Loše sam se osjećala. Povraćalo mi se.
-Što se onda dogodilo? -Onda...
-Odjednom je kamion snažno zakočio i... -Da.
Bila sam na podu. Mislila sam da ću umrijeti.
I tvoja najbolja prijateljica Ida bila je među nestalima, zar ne?
Da.
Sjećaš li se što si učinila nakon snažnog kočenja?
Podigla sam pogled i Ida je nestala. Svi su.
Da, osim vas troje, zar ne?
Ne znam zašto. Ništa ne znamo. Nismo ništa učinili.
-Zašto ste pobjegli? -Djeluje istinski tužno.
-Uspaničarili smo se i pobjegli. -Možda je to.
A možda je i kajanje.
Ovo je Falke Gravesen.
Bojao sam se.
-Zašto? Što si učinio? -Ništa.
Slušaj. Meni možeš reći.
Znam da nisi ništa učinio.
Ali Jakob? Je li Jakob što učinio?
-On je počeo. -Počeo s čime?
-Svime. Odveo nas je onamo. -Jakob?
Nagovorio nas je.
-Sve vas? -Da.
Ali najviše Idu.
-Idu? -Idu Agerskov.
Onu koja je nestala.
Ona nije htjela ići. Nisam ni ja.
-Ali rekli su da moram. -Što si morao, Falke?
-Ne znam što se dogodilo. -Je li ih ubio?
-Koga? -Tvoje kolege.
-Bili smo samo nas četvero. -Tko?
Ida, Jakob, Amelia i ja.
-Što je s ostalima? -Nisu bili ondje.
-Nisu li bili u kamionu? -Govorim o otoku.
O kakvom otoku, Falke?
-Iz knjige! -Kakve knjige?
-Jakobove knjige. -Jesu li tvoji kolege sad na otoku?
Ne, samo smo mi bili.
Ne razumijem kakve veze ovo ima i s čim.
-O čemu govorimo? -Ni ja ne razumijem.
Negdje smo očito pogriješili.
-U čemu ste pogriješili? -Sve smo uništili.
Nakon toga sve je otišlo kvragu.
O čemu govori? Kakav je to otok?
Istražili smo to.
Pronašli smo taj otok, ali na njemu nije bilo nestale djece.
Ovo je slučaj u kojemu je gotovo nemoguće imati teoriju.
Jesu li ubijeni, zakopani? Jesu li pobjegli s kultom ili su oteti?
Što se dogodilo? Jedino u što sam uvjeren jest da to troje nešto zna.
Od toga nema koristi.
-Tražim Larsa Geislera. Zar ne živi ovdje? -Probaj u Tove'su.
-Tove'su? -To je pub.
Dalje niz ulicu.
Dobro. Hvala.
Lars Geisler. Svraća li ovamo?
-Lars? Nije mi poznato. -Ne?
-Nije mi poznato. -Dobro.
-Oprosti. -Tražiš li Ladena?
Dolje je.
Ladene? Imaš posjetitelja.
-Može li još jedno pivo? -Naravno.
-Isto bez čaše? -Tako je, hvala.
Oprostite, vi ste Amelijin tata?
Jeste li za pivo?
Ne znam sjećate li me se. Ja sam Astrid, Idina sestra.
Voljela bih...
-razgovarati s Amelijom. -Nije ovdje.
-Nestala je. -Nisam mislila da...
Mislila sam da je ostala.
Znate li gdje je?
-Zar me ne razumiješ? -Pitam...
Zar ne razumiješ što ti govorim?
Nije više ovdje.
Je li mrtva?
Da, moglo bi se tako reći.
Mogu li ti odati tajnu?
Sama je kriva za to.
Uvijek dramiš oko nje.
Prestani. Ne jede. Ne spava.
To nije normalno. To nije Astrid.
-Želi pozornost. -Ne. Uzrujana je.
Kao i mi. Nije dobro. Treba pomoć.
Ne želim da je pregledaju. S njom je sve u redu.
Kako to možeš reći?
Jesam li i ja luda?
Prestani. Kako bi joj mogao naškoditi razgovor s nekim?
S dječjim psihologom.
Astrid.
Astrid!
Mjesečariš.
Astrid, probudi se.
Sanjaš.
Probudi se, dušo.
Dođi.
Vidjela sam ih.
Kako si ih vidjela?
U mraku.
Bilo je to strašno mjesto.
-To zovemo napadajem kad... -Ali bilo je stvarno.
Vjerojatno je djelovalo stvarno, ali tako je kad ti netko jako nedostaje.
Zaštitit ću te. Obećavam ti.
Ovdje sam uz tebe.
Uvijek.
Mnogi od nas dugo to pokušavaju ostaviti iza sebe.
Nije lako. Moraš i ti, zar ne?
Da.
Imate li ti i David problema?
To nema veze s time.
Znam da nije lako s malim djetetom.
Tata, nazvao me Jakob Skipper.
To sve objašnjava.
Nazvao me uživo na radiju i rekao
da je vidio kako nestaju.
Žao mi je, ali Jakob Skipper je bolestan.
-Nešto nije u redu... -Da.
-Već je tada bilo. -Da, ali ne može biti slučajnost.
Nazvao je sad i rekao da nešto zna.
Vidjela sam snimke ispitivanja.
On nešto skriva.
-Slušaj. -Vidim mu to na licu.
Slušaj, dušo. Znam kako se osjećaš.
-Da, ali... -Znam kako se osjećaš.
Puno sam puta bio u toj situaciji.
Zar ne?
Ali moraš prihvatiti da nitko ne zna što se tada dogodilo.
Da.
Moramo živjeti s tim.
Zar ne?
Dođi.
U redu je.
VIDIMO SE VEČERAS! TATA
Bustere?
Hej. Što je bilo?
Što je bilo?
Ne!
Ne zaboravite na svoje kutije.
Idemo.
Astrid.
Nastava je gotova.
-Astrid je. -Što je rekao kad je nazvao?
-Što? -Tko je to?
Što je Jakob rekao kad je nazvao?
-Reci mi. -Mathiase, jesi li to ti?
Rekla si da je nazvao moj mlađi brat. Što je rekao?
Pa, rekao je...
Što?
Nije važno. Sad je mrtav. Ubio se.
-Što? -Skočio je.
-Što? -Moj je mlađi brat mrtav.
Kad se to dogodilo?
Nije važno.
-Možeš ga prestati tražiti. -Kad se...
Prijevod titlova: Tina Vlakančić