EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Far siger, at...
...du er bange for at sove.
Ja.
Hvad er det, du ser, når du sover?
Uhyggelige ting.
Kan du ikke prøve at fortælle mor, hvad det er?
Der er nogen dernede.
Et dyr af en slags.
Hvorhenne?
I hulen.
De vil fange mig
og spærre mig inde ligesom dem.
Ligesom hvem?
Idas klassekammerater.
Har du også set Ida dernede?
Nej.
Men...
Tror du, at hun er dernede?
Ja.
Du skal ikke være bange for, at der er noget galt med dig.
Det er bare...
...far forstår sig ikke rigtig på den slags.
Men jeg er her.
Du kan altid tale med mig.
Vil du love mig...
...at du fortæller mig, hvad du ser?
Ja.
Vil du synge den sang for mig, du altid sang for Ida?
Okay.
Men så skal du lukke øjnene.
My Bonnie lies over
The ocean
My Bonnie
Lies over the sea
My Bonnie
Lies over the ocean
-Bring back -Mor.
-My Bonnie -Mor.
-To me -Mor.
ORIGINALT INDHOLD FRA NETFLIX
Så du kender tegnet?
Ja, det tegn har faktisk været...
...lidt af en besættelse for mig som historiker.
Det er ikke så meget, vi ved, men...
...men noget ved vi da.
Det er det her, ikke?
Jo, det er det.
Det her er så kun 300 år gammelt, men det ældste fund, vi har,
det er fra en grotte i Sydfrankrig,
og det er dateret til at være fra år 35.000 før Kristi fødsel.
Det stammer fra en animistisk gudekult,
der har eksisteret i tusindvis af år.
Der er fundet spor af dem
overalt i Europa, og det er tydeligt, at den,
her i Danmark, har været noget helt særligt, og
en helt central figur i den her mytologi er ham her.
Lepusmanden, som man kalder ham. Haremanden.
Han er fundet nede på øen Enehøje, nede ved Nakskov i 1953,
og han er dateret til at være 14.000 år gammel.
-Hvad betyder tegnet? -Det er livets cyklus.
Jeg kan lige tegne det for dig.
Livets...
...cyklus.
Årets cirkel. Her har vi så
forårsjævndøgn,
sommersolhverv,
efterårsjævndøgn
og vinter...
...solhverv.
Det her har til alle tider i hele menneskehedens historie
været kardinalpunkter.
Men det vigtigste for den her kult...
...var equinox.
-Forårsjævndøgn? -Forårsjævndøgn. Det var på den her dag,
hvor man mente, at porten...
...til den anden verden ville stå åben, og det var nu, at guderne
de kunne manifestere sig
og kræve det, der var deres.
Og det er så
alt sammen
bundet sammen af...
...Ostarafiguren.
-Ostara? -Ja.
Det er den gudinde, der skulle ofre sig,
for at livet kunne genfødes.
Ofre sig i form af at gå i døden?
Ja, altså i overført betydning.
Det skulle jo ske igen
og igen, altså, år efter år.
Men jeg skal lige vise dig noget.
Hvis du lige åbner her. Se det her.
De her ovale sten er fundet på øer rundt omkring i hele Europa og også i Danmark.
De er allesammen fundet sammen med fugleskeletter.
Og hvad blev stenene brugt til?
Det har sandsynligvis noget at gøre med jævndøgnsritualerne.
Et frugtbarhedsritual. Børn undfanget præcis den her nat blev betegnet
som børn af equinox, og man mente, de havde særlige evner.
Vi ved jo ikke præcis, hvad der foregik, men det har nok været...
...det har nok været ret intenst.
-Og den her kult, findes den stadig? -Nej.
Altså, jo, i den forstand at forskellige New Age-kulte har jo
taget lidt, hvad de kunne bruge og sådan noget, men altså en
levende gudedyrkelse i oprindelig forstand...
...nej.
-Tak. -Håber, du kunne bruge det.
Ja.
Bare bliv siddende, og så kommer der nogen
-og henter bøgerne, når du er færdig. -Tak.
Kan du huske, hvem der var Idas klasselærer?
Nej, ikke rigtigt.
Du kan ikke huske Henrik?
Henrik? Nej, det kan jeg ikke huske.
Du kan ikke huske, om han var mistænkt eller...?
Jo, det var han sikkert. Alle var mistænkt på det tidspunkt.
Prøv lige at se, far, kom.
Chaufføren, som kørte studentervognen,
-har lavet et tegn rundt om ham. -Okay.
-Hvorfor? -Jeg ved det ikke, men
han gjorde det bare lige inden, han fik sådan et...
...et anfald.
-Et anfald? -Ja.
-Skulle du ikke gå ind og sove lidt mere? -Han kunne godt huske Ida.
Tager du din medicin?
Vi talte om Ida.
Vi talte om hende.
-Du har det ikke godt. -Du lytter slet ikke.
Jo, jeg lytter da.
-Nej, det gør du ikke. -Det gør jeg.
I det mindste lader Lene ikke, som om Ida aldrig har eksisteret.
Kom bare ind, skat.
Kom.
Du må ikke være ked af det, mor.
Det er svært.
Det er meget svært ikke at være ked af det.
Er der noget, jeg kan gøre for dig, mor?
Vil du det?
Ja.
Vil du gerne hjælpe mor?
Ja.
Ja, hun har det ikke godt.
-Ja. Den er helt gal. -Det skal hun ikke gå rundt med alene.
Nej, det skal hun ikke.
-Vi må have nogen til at se på hende. -Ja.
Jeg har faktisk undersøgt nogle børnepsykologer.
Der er særlig en, der anbefales.
Men det skal du slet ikke tænke på, Dennis.
Jeg har ordnet det.
-Hvad? -Ja. Jutta kommer.
-Jutta hvem? -Ja, min Jutta.
Det mener du ikke. Hun er ikke psykolog.
Nå, men hun hjalp da mig.
Det kan du godt glemme. Jeg vil have en rigtig psykolog.
-En børnepsykolog. -Jutta er god til børn.
Det, hun laver, skal Astrid slet ikke i nærheden af.
Jeg har ventet på dig, Astrid.
Altså, før eller siden så kommer fortiden jo og bider en i hælene,
hvis man lukker den ude.
Det sagde jeg også til Dennis dengang.
Jeg sagde, du må ikke pakke det væk fra hende.
Du kan ikke skærme hende fra det.
Men...
...sådan fungerer han jo ikke, vel?
Nej, det gør han ikke.
Kan du huske Jakob Skipper?
Det kan jeg.
-Tror du, han havde noget med det at gøre? -Jeg så da godt, hvad der skete.
Han var så charmerende.
Han vidste lige, hvad han skulle gøre.
Han udnyttede hende.
Hvad gjorde han?
Han gjorde min datter ulykkelig.
Hvordan er du kommet ind?
Jeg gik ind ad døren, der var ikke nogen, der så mig.
Hvad så, kommer du med, eller hvad?
-Nu? -Nej, sgu da. Den 21. marts.
Vi skal ud på den ø.
Er du kommet for at spørge, om jeg vil med d. 21. marts?
-Ja. -Jakob...
-...du er sindssyg. Der er intet derude. -Det ved vi ikke,
medmindre vi tager derover.
-Jeg får alligevel aldrig lov. -Skal jeg lige tale med din mor?
-Nej, du skal ikke lige tale med min mor. -Jo, nu går jeg lige ned.
-Jeg snakker med din mor, og ordner det. -Jakob, du skal ikke snakke med min mor.
Men det bliver ikke det samme uden dig.
-Hvad skal vi sige til de andre? -Om hvad?
Om os.
Sandheden.
-Som er? -At du ikke kan holde fingrene fra mig.
Din idiot, det er dig, der kommer her og kysser mig.
Okay, så siger vi det.
-Astrid, gå ud. -Hvad laver I?
-Gå ud, Astrid. -Nej, hold dog op.
Vil du se noget sejt?
Det her, ikke?
Det er en magisk mønt.
Se her.
Tag dine hænder ud ligesom mig.
Okay.
Vent lige. Må jeg lige se, hvad har du i din hånd?
Hvordan gjorde du det?
Nu er det din.
Du skal passe godt på den.
-Er I kærester? -Nej, vi er ikke.
Gå nu ud.
Er vi ikke det?
Det ved jeg ikke. Er vi?
Lidt.
Ved du, hvem den lærer er?
Ja, det er...
...det er
Henrik Malmstrøm.
Han var ækel.
Hvorfor siger du det?
Jakob tog jo ikke et eneste skridt alene.
Det var ham der,
der styrede det hele.
Hvor blev han af?
Han stak af.
Efter de forsvandt.
Han stak bare af.
Så er hun på vej.
-Hej. -Hej. Er du klar?
Ja ja.
Jeg ved stadig ikke lige, hvad vi skal.
-Det finder du ud af.
-Hej. -Hej, søde. Så kunne du være her, hvad?
Jeg skulle jo have det hele pakket.
-Der er også masser. -Mangler du noget?
-Næ, jeg har det hele med. -Det er godt.
-Kæft, du har meget med. -Hej.
Har I husket tøjet?
Ja ja. Selvfølgelig. Det var sgu lidt svært.
Hvorfor skal vi have naturstoffer på?
Slap af. Det er ikke mig, der bestemmer.
Det står i bogen.
Det står i bogen. Slap nu af. Det står i bogen.
-Er det cool, hvis jeg kører? -Min mor bliver sindssyg.
Hun opdager det ikke.
-Så lad være med at køre råddent. -Det gør jeg ikke. Bare rolig.
Vi skal altså lige høre det her.
-Er det det, I har lavet? -Ja, du har hørt det.
-Jeg har ikke hørt det. -Nej, du har ikke.
Hvor lang tid tog det at lave? Ti minutter?
Hold nu kæft.
Hvad kan jeg hjælpe dig med?
Jeg leder efter Henrik Malmstrøm.
-Bor han her? -Hvem er du?
Astrid Agerskov.
Jeg er journalist,
og jeg er ved at lave et radioprogram om de studenter, der forsvandt i 99.
Jeg vil gerne tale med ham.
Det kan desværre ikke lade sig gøre.
-Bor han her? -Han er ikke hjemme.
-Okay, så venter jeg. -Det er spild af din tid.
-Jeg skal tale med ham. -Jeg er ked af, at du er gået forgæves.
Lisa.
Vi har fået gæster.
Det er Astrid.
Hun vil gerne tale med dig.
Nå. Om hvad?
Hun er vist nok journalist.
Jeg vil gerne snakke med dig om, hvad der skete med din klasse i 99.
Ida var min søster.
Ja.
Okay.
Goddag.
Henrik.
Nej, vi starter med at samle de her.
Nej, det her skal jo lægges ud.
-Ja. -Kom og hjælp mig her i stedet for.
Nu har du jo lagt de ting...
Hvad sker der?
Er dig og Jakob sammen nu, eller hvad?
Jeg ville gerne have sagt det til dig.
Ja, men det gjorde du ikke.
Nej, men det er bare gået så hurtigt.
Skal I så til Marrakesh nu?
-Ej, hold op. -Hvad? Det kan da godt være.
Det kan da ikke være. Det ved du godt, vi skal.
-Er du sur? -Nej, jeg er ikke sur.
Er du ked af det?
Hvorfor skulle jeg være ked af det?
Det ved jeg ikke.
Hvis du var vild med Jakob eller et eller andet.
Med Jakob? Nej.
Han knepper jo bare alt, der har en puls.
Undskyld, Ida.
Ida, undskyld. Det mener jeg jo ikke.
Du skal bare passe på med at være så naiv.
Det er Jakob, for helvede. Du kender ham.
Ja, jeg kender ham.
Ja. Så ved du også godt, han ikke er den smarteste person at blive forelsket i.
Kom nu. Kom.
-Koncentrer dig lige. -Slap dog af, mand.
Hvor længe har I boet her?
Siden 99.
Hvorfor stak I af?
-Stak af? -Ja, du stak af, da de forsvandt.
Ej, vi stak ikke af. Vi valgte at flytte.
Jeg måtte bare væk.
Det lyder måske mærkeligt, men...
...den klasse var meget tæt på mig.
Hvad med Jakob Skipper?
Du var meget tæt på ham, har jeg hørt.
Ja, det var...
...nok ham, jeg kendte bedst.
Vil du ikke give mig det viskestykke?
Ja.
Så du havde et tæt venskab med en af dine studerende?
-Hvorfor det? -Venskab? Altså...
Vi snakkede en del sammen.
Han bad om råd, hvis han havde problemer.
Så han var let at styre?
Styre? Hvad mener du?
-Påvirkede du ham? -Ja, det håber jeg sgu da, jeg gjorde.
Altså, han havde det skidt dengang.
Var meget grænsesøgende.
Lisa og jeg ville gerne prøve at hjælpe ham, så vi tog ham til os.
-Håbede at gøre en forskel. -Hvis I var tætte,
hvorfor var I ikke til hans begravelse?
-Hans begravelse? -Du ved vel godt, han er død?
Han tog sit eget liv.
Nej.
Det vidste jeg ikke.
Det er år siden, jeg havde kontakt med ham.
Kender du til det her tegn?
Det var på hans gravsten.
Det er vist et gammelt hedensk symbol.
Nej.
-Hvorfor er det tegnet rundt om mig? -Det er et godt spørgsmål, hvorfor det?
Det er ham, der kørte studentervognen, der har tegnet det.
Kan du...
...forklare det?
Det er derfor, du er her.
-Du tror, jeg havde noget med det at gøre. -Har du?
Nej.
Hvorfor skulle jeg gøre noget ondt ved dem?
Alt ved de unger elskede jeg. Forstår du det?
Du er slettet fra alle arkiverne på skolen. Kan du forklare det?
Hvad? Er det, fordi du ikke ville findes?
Synes du, jeg er svær at finde?
Havde du svært ved at finde mig?
Hvad har du gjort?
Hvad fanden snakker du om?
-Hvad er det, du har gjort? -Altså...
...hvad er det præcis, du mener, jeg har gjort?
Er det mærkeligt, at jeg undrer mig over...
...at deres klasselærer, lige inden de forsvandt...
Hvad er det, du kommer og anklager mig for?
Tror du ikke, det gør ondt på mig, når du kommer med de spørgsmål?
Hvad fanden er det, du kommer og anklager mig for?
Hvad?
Det var... jeg ved det ikke.
Jeg ved ikke.
Undskyld.
Du skal ikke undskylde. Det er mig, der undskylder.
Jeg har ingen ret til at blive vred på dig.
Jeg kan godt forstå, hvordan du har det.
Jeg kæmper stadig med at prøve at forstå det.
Det hele.
Kan jeg ikke byde på et eller andet?
Okay?
Lad mig lige få en tår.
-Jeg ved ikke, hvor vi har lagt den. -Den er derinde.
Åh, bingo.
Her.
Uha.
Det var det, der var derhjemme.
Lån mig lige den der.
Hvad så, er I klar til at høre jeres fremtid?
Så klar. Lad os gøre det.
I Cyprianus står der seks spådomme.
Ja, det gør der jo.
Slå.
-Det gider jeg ikke. -Kom nu.
-Slå. -Det har jeg ikke lyst til.
Det er bare pis. Jeg gør det.
Okay.
Seks.
Du skal miste.
-Miste hvad? -Din mødom har du mistet for længst.
Hvad er der galt med dig?
Du skal da slet ikke sige noget, din idiot.
Okay.
Tre.
Du skal lide.
-Lide? -Ærgerligt.
-Det gider jeg sgu da ikke. -Sådan er det. Cyprianus har talt.
Cyprianus har talt.
Spørgsmålet er, om du egentlig kan lide mere, end du gør i forvejen.
Hold dog din kæft.
-Det kan du godt. Eller... -Nej.
Det kan du ikke.
-Det er for sjov. -Det er bare bogen.
-Det er for sjov. -To.
Jeg skal straffes.
Fryd.
Karma.
Så kan du lære det.
Kom så.
Din tur. Vi har allesammen gjort det.
-Kom nu bare. -Kom nu.
-Okay. -Det er en terning. Den bider ikke.
Et.
Du skal ofres.
-Uh. -Ofres?
Det lyder farligt.
Øv.
-Sikke en latterlig en. -Hvorfor er spådommene så deprimerende?
-Jeg slår om. -Det kan man ikke.
Jeg vil også slå om.
-Giv mig nu terningerne. -Nej. Jeg mener det.
-Det er jo ikke et problem. -Cyprianus har talt.
-Kom nu bare. -Hvis du ikke giver mig de terninger,
så smider jeg den bog i ilden.
Det er en magisk bog. Den kan ikke brændes.
Okay. Så kast den på ilden.
-Kom så. -Nej.
Jeg gider sgu da ikke at udfordre skæbnen.
Jeg tænkte det nok. Hold kæft, mand. Du er så smart, du er.
Jeg skal have noget af den der, hvis jeg skal være sammen med dig.
Træk vejret dybt.
Din krop bliver tungere.
Og når jeg tæller til tre,
så vil du være det sted, som du kender fra dine drømme.
En.
To.
Tre.
Åbn øjnene, Astrid.
Kan du beskrive stedet for mig?
Der er tåget.
Og der lugter vådt.
Kan du stille og roligt se dig omkring?
Jeg har ikke lyst. Jeg vil hjem.
Hvad vil gøre hende tryg?
Den hedder Michala.
Så se ned i din hånd.
Astrid.
Kan du mærke, Michala holder dig i hånden, og passer på dig?
Du er ikke alene.
Kan du mærke det?
-Ja. -Det var godt.
Så prøv at fortsætte, Astrid.
Stille og roligt.
Dybere ind.
Og for hvert skridt, du tager, passer Michala på dig og hjælper dig.
Der kan ikke ske dig noget.
Der hænger noget.
Kan du se, hvad det er?
Det er en halskæde.
Kan du se, hvilken slags halskæde?
Det er en guldhalskæde.
Det er et anker.
Den halskæde må være Idas.
Det må være Idas.
Astrid.
Astrid, kan du se Ida?
Han er her.
Hvem, Astrid?
Ham, som tog dem.
Hvordan ser han ud?
-Kan du se, hvem han er? -Han er farlig.
Det er et dyr.
Jamen, hun må finde Ida.
Hun skal tættere på.
Astrid, lyt til min stemme.
Kan du komme tættere på?
-Astrid. -Hjælp mig.
Kan du se Ida? Astrid?
Han kommer nu.
Hjælp mig, mor.
Astrid, kan du se Ida?
-Jeg vil ud. Hjælp. -Du skal længere ind.
Astrid, kan du se...
Du skal længere ind, Astrid.
-Astrid, kan du se... -Hvad helvede foregår der her?
Astrid?
Kom, lille skat. Træk vejret, Astrid. Kom, træk vejret.
Hvad sker der med hende?
Kan du få hende tilbage nu? Lige nu.
Astrid, når jeg
-tæller til tre, vågner du. -Få hende tilbage lige nu!
Nej, hun skal have Ida med.
Tag Ida i hånden. Tag Ida med.
Hold op, og hold dig fra hende!
Er du fuldstændig vanvittig?
Astrid, kig.
-Astrid, skat, kig på far. -Astrid, vågn op.
-Mor. -Hør min stemme.
-Astrid. -Træk vejret.
Hun så Ida.
-Nej, hun har for helvede ikke set Ida. -Hun så Ida.
Ida er død!
Nu skal du forstå det, Ida er død.
Astrid, kom.
Prøv at trække... Kom, nu prøver jeg at rejse dig op stille og roligt. Sådan.
Så kom herop. Prøv at sætte armene rundt om far.
Så rejser vi os op. Sådan.
Ida er da ikke død.
Så. Nu er far hos dig, ikke?
Ida er ikke død!
Hun så hende jo.
Hun så hende.
Hun er ikke død.
Hallo?
Er der ikke nogen?
Hallo?
Ja, hvad er der sket?
Det er min datter. Jeg kan ikke komme i kontakt med hende...
Jeg forstår godt din sorg.
Det er ikke så meget den, det handler om.
Hvad handler det så om?
Jeg tror, du leder efter en mening, der ikke findes.
Så du siger, at du...
...at det, at de forsvandt, ikke er virkeligt?
Nej, det...
...det er meget virkeligt.
Jeg tror, du stiller de forkerte spørgsmål.
Hvad er de rigtige spørgsmål så?
Der må jo findes et svar.
-Og dem tror du, andre har? -Ja.
Jeg tror, nogen kender sandheden, ja.
Har du aldrig oplevet, at noget var sandt for dig, men ikke for andre?
Jo.
Hvad?
Da jeg var lille, der så jeg ting.
Da min søster forsvandt.
Hvad så du?
Mareridt. Jeg havde mareridt.
Var det virkeligt?
Næ.
Eller jo, de var...
Jo, for mig var de virkelige, selvfølgelig.
Og dem ser du ikke mere?
Jeg blev kureret.
-Du blev kureret? -Ja.
For at være dig selv.
Hej, Lisa.
Hvis du skal nå den sidste bus, så skal du gå nu.
-Okay, er klokken så meget? -Ja.
Du er også velkommen til at blive her og overnatte, hvis du har lyst.
Vi har et gæsteværelse.
Ja, men det er...
-Godt. Så er det bestemt. -Tak.
Jeg reder op til dig.
-Skal du have hjælp? -Slet ikke. Bare bliv siddende her.
-Tak. -Tak, Lisa.
Jeg ved det ikke.
Hvad?
Ja, jeg bliver bare i tvivl om, hvad der er...
...hvad der er den rigtige vej, og hvad der giver mening og...
Jeg har altid troet, at...
...jeg ville forstå det hele, eller at det hele ville give mening
lige rundt om hjørnet, når jeg...
...blev voksen eller fik mit barn.
Og da jeg så fik hende, så...
...var det jo ikke, fordi det hele...
...pludseligt gav mening.
Jeg tror bare, at du skal blive ved med at gå ad den vej, du går.
Vores veje er ikke ens.
Jeg tror, det bedste, du kan gøre, det er, at...
...at lyse den vej
op, du går på, så godt som du overhovedet kan.
For i sidste ende, der...
...der er vi alene.
Jakob, ikke her.
Det er fint. De sover.
Hey.
Er alt okay?
Hvad er der galt?
Jeg ved det ikke.
Jeg føler mig bare så trist indeni.
Ensom.
Men jeg er jo lige her.
Hvad så med når du ikke er det mere?
Hvorfor skulle jeg ikke være det?
Fordi alting ender, altid.
Ikke os.
Vi er dig og mig.
Vi er først lige begyndt.
Jeg elsker dig.
Det gjorde jeg fra første gang, jeg så dig.
Jeg elsker også dig.
Det er den ø, vi skal over til.
Og hvordan skal vi komme derover?
-Skal vi svømme? -Rolig. Der er styr på det.
Har bogen styr på det?
Altså, hvad er det, du har på?
Hvad er det der?
Min mors pels. Det har jeg jo sagt.
Nu stjæler vi ikke en eller andens båd, vel?
Nej.
Er det så noget, du har skaffet?
Nej, det er ikke mig.
Hvem er det så?
-Det er skæbnen. Hjælp mig lige. -Ej.
Altså, kan I ro, eller hvad?
Ja, selvfølgelig.
Selvfølgelig.
Vi skubber den lidt længere,
før jeg hopper i.
Skal jeg hjælpe dig?
Pas på!
Thank you.
Hvordan har du tænkt dig, vi skulle komme op?
Lad os gå denne her vej.
Vi venter lige på passagererne på toget, og så kører vi videre.
Hey!
Jeg har set dig.
Hvorfor følger du efter mig?
Undskyld.
-Stop med at pille ved det. -Vil du have det?
-Nej, jeg skal ikke have det. -Her.
Nej. Lad være.
-Hvor er du irriterende. -Pas på din mors jakke.
-Ja, den er jo dyr. -Nej.
Stop med det der.
-Kan I ikke tage det seriøst? -Slap dog af.
Jakob, her er ingenting.
I vidste godt, der ikke ville være noget. I valgte selv at tage med.
-I er så alvorlige. -Det er ikke Jakobs skyld.
Prøv at have det sjovt.
Prøv at se. Her er ingenting.
-Skal vi ikke bare sejle tilbage? -Jo.
-Her er også megakoldt. -Vi skrider. Her er virkelig koldt.
-Vent. Se lige der. -Jakob, hold nu op.
Hvad fanden?
Hvad laver de?
Jeg sagde det jo.
Hvad er det der?
-Vi går derhen. -Nej.
-Vi går derhen. -Vi går derhen?
Ja.
Vil du bare gå ned og være en del af det?
Ja.
-Det kan vi da ikke. -Jo, vi kan.
Det står i Cyprianus, at alle kan være med.
Jakob, har du set det tøj, de har på?
-Ja. -Det er jo bare et rollespil.
Nu gør vi det.
Det er derfor, vi er her.
Jeg går derover.
Hvad er det værste, der kan ske?
Kom nu.
Hvad vil du?
Altså, kom nu.
Jeg kan sagtens bare sejle dig hjem.
Tag dig nu sammen, Falke. Kom.
Nu gør vi det, okay?
Nu gør vi det.
Kom.
Ostara
Ostara er fundet.
Ida, skal vi ikke gå? Det er for sindssygt. Skal vi ikke gå?
Kom nu.
-Det er fint. -Hvad?
Det er en stor ære.
My Bonnie lies over the ocean
My Bonnie lies over the sea
My Bonnie lies over the ocean
So bring back my Bonnie to me
Bring back, bring back
Bring back my Bonnie to me
To me
Bring back
Bring back my Bonnie to me
Tekster af: Toke Lasvill-Andersen