‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎ȘAPTE APELURI PIERDUTE
‎EȘTI MĂCAR ÎN AVION?
‎SUNT BINE, SCUZE.
‎Am ajuns.
‎Acolo.
‎Mergeți pe jos restul drumului.
‎BUN VENIT LA MARRAKECH
‎Pot să vă ajut?
‎Da. Scuzați-mă...
‎Caut asta. Asta e adresa?
‎Aici e?
‎Mă numesc Astrid și caut...
‎Astrid?
‎Nu mă recunoști?
‎Amelia?
‎UN ORIGINAL NETFLIX
‎Pasărea zbura mereu lângă ea. ‎Erau cele mai bune prietene.
‎Dar într-un an cunoscut drept...
‎- Anul iepurelui de câmp. ‎- Da.
‎Totul s-a schimbat.
‎Când zeița primăverii, Ostara, ‎se întoarse cu pasărea, ca de obicei,
‎un cârd de iepuri de câmp ‎le întâmpină pe pajiște.
‎Un iepure era mai mare și mai puternic ‎decât ceilalți.
‎- Regele Iepure. ‎- Se uită la pasăre.
‎Și se îndrăgosti de ea până peste urechi.
‎Așa că dansă neobosit toată noaptea.
‎În zori, când Ostara trebuia să plece, ‎pasărea refuză.
‎- E timpul. ‎- Da, vin.
‎Zic mai repede.
‎Pasărea rămase cu Regele Iepure.
‎Ostara merse acasă singură și tristă.
‎În primăvara următoare, când se întoarse,
‎pajiștea era plină de ouă.
‎Unul începu să crape.
‎Și cel mai drăgălaș iepuraș de Paște ‎țopăi spre ea,
‎umplând-o de bucurie.
‎Din ziua aceea,
‎Iepurașul aduce ouă de Paște.
‎Noaptea trece repede, draga mea.
‎Mă întorc mâine dimineață.
‎- Noapte bună, scumpo. ‎- Noapte bună.
‎O să mă întorc.
‎- De câte ori ai fost aici? ‎- E prima oară.
‎O să te obișnuiești.
‎Plec acasă în curând.
‎Așa mi-au zis și mie. ‎E a șaptea oară când vin.
‎Dar eu n-o să mai vin. Nu sunt bolnavă.
‎Mama spune că sunt deosebită.
‎Da. Deosebit de nebună.
‎Poate tu ești, dar eu nu-s.
‎Atunci de ce ești aici?
‎Poți să-i iei bagajele, te rog? Mulțumesc.
‎E bine că ai venit acum.
‎Abia am încheiat 60 de zile de tăcere.
‎E frumos, nu?
‎Pace, Cybele!
‎De ce ți-a spus așa?
‎Fiindcă e numele meu.
‎Și „Amelia”?
‎M-am despărțit de ea. Nu mai există.
‎Era un suflet chinuit.
‎Ida era singurul om pe care-l iubea.
‎Dar nu i-a făcut bine.
‎Amelia o voia și pe Ida, și să fie Ida.
‎Și când Ida a dispărut, ‎n-a mai rămas nimic.
‎Așa că am plecat și am îngropat-o.
‎Acum există Cybele.
‎Și Cybele trăiește în prezent, ‎Cybele e lumină.
‎Caut locul unde a murit Jakob.
‎Aici s-a întâmplat?
‎Da.
‎Ca și Amelia, ‎a ales să-și încheie viața aici.
‎Astrid, vino!
‎Da.
‎Bună! Jakob?
‎Ce fată cuminte ești!
‎Fata tatei.
‎Eu sunt aia? Nu, nu sunt eu.
‎Eram, dacă eram bărbat.
‎Bună! De ce stai aici?
‎Avem locuri fixe?
‎- Avem locuri fixe? ‎- Nu cred.
‎Nu. Dar de obicei stai cu mine.
‎Bună dimineața!
‎Luați loc! ‎Sper că ați avut un weekend plăcut.
‎Deschideți cărțile la pagina 73. ‎Capitolul patru.
‎Să începem!
‎Panteism. Ce înseamnă asta?
‎În greacă, ‎pan‎ înseamnă „tot”, ‎theos ‎înseamnă „Dumnezeu”.
‎„Panteism”. Dumnezeu e totul. ‎Totul e Dumnezeu.
‎Universul. Natura. Voi și eu.
‎Bună!
‎E totul bine sau...?
‎Ești supărat?
‎Nu spui nimic?
‎- Trebuie... ‎- Nu trebuie să fac nimic.
‎Dar...
‎- ...tu ai... ‎- Eu ce?
‎Ce am făcut eu?
‎Ai zis că noi suntem noi.
‎Haide, Falke!
‎Da. Sigur.
‎Jakob m-a sunat puțin înainte să moară.
‎Cred că suna de aici.
‎- Nu știam că ați ținut legătura. ‎- N-am ținut-o.
‎Era foarte incoerent și...
‎părea că a luat-o razna.
‎A zis că a văzut ceva, ‎chiar înainte să dispară Ida.
‎Și ceva despre o carte.
‎Și mi-a trimis pagina asta, ‎pe care am primit-o după moartea lui.
‎Știi ceva despre asta?
‎Ai idee de unde este?
‎Nu.
‎Cum ți s-a părut?
‎Era speriat sau...?
‎Jakob nu prea și-a revenit ‎după cele întâmplate.
‎Vino!
‎S-a convins singur ‎că avea să moară într-o zi anume.
‎A murit în ziua ‎pe care și-o tatuase pe braț
‎când avea 18 ani.
‎Pe 22 decembrie.
‎Cea mai mohorâtă zi din an.
‎Batem clopotul la apus.
‎Îi mulțumim soarelui pentru lumină.
‎De ce ai numit locul Marrakech?
‎Eu și Ida visam să mergem acolo.
‎Și când ea a dispărut,
‎m-am dus singură.
‎Dar nu era cum ne-am închipuit.
‎Așa că am ridicat locul ăsta.
‎Cybele, te așteaptă.
‎E rugăciunea de seară.
‎Nu vii și tu?
‎- Vino când ești gata. ‎- Mulțumesc.
‎Astrid, e ora cinei.
‎O clipă!
‎E periculos ce faci‎.‎ Te-am văzut.
‎Pastilele te ajută.
‎Nu vrei să te faci bine?
‎O caut pe sora mea, ‎e captivă într-o vizuină.
‎Dacă iau pastilele, ‎n-o să mai pot merge acolo.
‎Și doar eu pot s-o aduc înapoi.
‎Dar nu e real. Așa zic oamenii mari.
‎- Mă vezi? ‎- Da.
‎- Sunt reală? ‎- Da.
‎Atunci de unde știi că vedeniile nu sunt?
‎Eu nu am vedenii. Aud voci.
‎Ce îți spun?
‎Nu le ascult.
‎Poate vor să-ți spună ceva. ‎Așa cum vizuina vrea să mă ducă la Ida.
‎Poate că vocile vor să te ajute.
‎Ați terminat?
‎Duceți farfuriile la bucătărie. ‎Curând începe povestea.
‎- Nu ți-e teamă? ‎- Ba mi-e tare teamă.
‎- Astrid, te simți bine? ‎- Da.
‎Veniți! Începem acum.
‎Poți să bați în perete.
‎Așa făceam cu băiatul dinaintea ta.
‎Două bătăi înseamnă „totul e bine”.
‎Poftim.
‎Bravo!
‎Să las lumina aprinsă? Bine.
‎Somn ușor!
‎Ida?
‎Ce cauți aici?
‎N-ar trebui să fii aici.
‎Cybele, uită-te la mine.
‎Liniștește-te!
‎Cybele, uită-te la mine.
‎Liniștește-te!
‎NU SUNT BOLNAV
‎Nu sunt bolnav.
‎Nu te mai duci la școală deloc?
‎Astrid, las-o în pace. Fugi de-aici!
‎Stai în pat, draga mea, da?
‎Ai nevoie de ceva?
‎- Lasă-mă în pace. ‎- Da. Bine.
‎Sigur.
‎- Ai lăsat-o să zacă? ‎- Îi e rău.
‎Îi e rău de trei săptămâni. ‎N-ar trebui dusă la doctor?
‎- Termină! ‎- Nu, până la urmă o să pice examenele.
‎O să le dea altă dată. Nu e atât de grav.
‎Ida? Trebuie să te ridici din pat.
‎- Las-o în pace! ‎- Nu, n-o las.
‎Toți am suferit din dragoste,
‎dar statul în pat nu ajută la nimic.
‎Nu înțelegi nimic.
‎E de mentă.
‎O să te ajute.
‎Draga mea fată!
‎De cât timp vomiți?
‎Câteva zile.
‎Ești însărcinată?
‎- Nu știu ce să fac. ‎- Nu-ți face griji.
‎O să te ajut eu.
‎O să găsim o soluție.
‎- Voiam să mă duc la Marrakech. ‎- Și o să te duci. Ascultă...
‎O să te duci.
‎- Nu pot scăpa de sarcină? ‎- Sigur, ai putea, dar...
‎nu cred că ar trebui.
‎Cred că ți-ar părea rău.
‎Eu am primit cel mai frumos dar.
‎Știi care a fost?
‎Tu.
‎O să fie bine.
‎Astrid!
‎Îmi trebuie. ‎Falke, dă-mi cartea, dacă o ai.
‎Hopa!
‎Părea schimbat, mai senin.
‎A zis doar că a găsit în sfârșit ‎ce căuta de foarte mult timp.
‎JAKOB SKIPPER
‎Ce e cu cartea asta? Ce spune?
‎Ai zis că nu recunoști pagina.
‎Ce-mi ascunzi?
‎Răspunde-mi!
‎Bine. Tot ce a prezis cartea s-a adeverit.
‎Nimic nu e întâmplător. ‎Nici că noi trei n-am dispărut.
‎Nu înțeleg.
‎Ce înseamnă pagina asta? ‎De ce mi-a trimis-o Jakob?
‎- Ca să te avertizeze. ‎- Despre?
‎Echinocțiul e ciclic. ‎Se repetă la 21 de ani.
‎Adică acum. Anul ăsta.
‎O să se întâmple din nou.
‎Ida a fost Ostara și a dispărut.
‎Jakob credea că e rândul tău. ‎„Ostara curge în sânge.”
‎Asta scrie.
‎Dar el nu știa.
‎- Nu știa că nu sunteți surori. ‎- Dar suntem surori.
‎Nu știi?
‎- Doamne! Iartă-mă! ‎- Ce spui?
‎Întreabă-ți mama.
‎Știe mai mult decât mine.
‎Ce naiba? Ida?
‎Ești bine?
‎Ida?
‎Ida? Ce cauți aici?
‎- Stai pe aproape? ‎- Nu.
‎Unde te duci?
‎Trebuie să...
‎plec.
‎Înainte să pleci,
‎ai vrea să te încălzești ‎și să bei o cafea?
‎Locuim chiar acolo.
‎Putem vorbi.
‎Haide!
‎Vino!
‎Nu așteptam musafiri azi.
‎E a Lisei. ‎Citește cele mai ciudate lucruri.
‎Așa...
‎- Mulțumesc. ‎- De ce anume vrei să fugi?
‎N-am de ce să rămân.
‎Întotdeauna ai de ce să rămâi. ‎Familia, școala,
‎prietenii.
‎Nu am prieteni.
‎Bine. Și mie mi se pare uneori că n-am.
‎Tot ce am crezut adevărat ‎s-a dovedit că nu e.
‎Nu mă recunosc.
‎Nu-i neapărat un lucru rău.
‎Este.
‎Ida, nu poți ști cine ești la 18 ani.
‎Mulți nu știu nici la 80.
‎- Pot folosi toaleta? ‎- Da. În capătul holului.
‎Scuzați-mă!
‎CĂTRE TATA
‎IDA A FOST OSTARA
‎Închideți aparatele electronice ‎în timpul decolării.
‎AJUNG LA KASTRUP ÎN CINCI ORE. ‎TREBUIE SĂ-ȚI VORBESC
‎Am crezut că-l ajut,
‎zicând că n-avem nimic.
‎Da.
‎Asta-i greu cu boala asta: ‎nu crezi că ești bolnav.
‎Nu-ți dai seama.
‎Nu cred că o pot salva pe Ida.
‎Nu.
‎Niciunul nu putem.
‎Nu mai vine, nu?
‎Nu cred.
‎Totul o să fie bine. Promit.
‎Și acum coșmarurile vor înceta, bine?
‎Bravo!
‎Astrid?
‎Ce cauți aici?
‎Ce e? Dennis ți-a zis că sunt aici?
‎Ce se întâmplă, Astrid?
‎Multe lucruri. Da.
‎Trebuie să mă duc acasă. ‎Trebuie să mă duc la tata.
‎Pot măcar să te conduc?
‎Bine.
‎Mulțumesc.
‎Cum merge emisiunea?
‎- Merge. ‎- Bine.
‎M-am întâlnit cu Knud. ‎A zis că n-ai fost de mult la radio.
‎Că n-ai fost pe acolo de vreo două luni.
‎- Mă minți. ‎- Nu.
‎Doar că n-am avut ocazia să-ți spun tot... ‎Am vrut, dar s-au întâmplat foarte multe.
‎Nu prea am mai lucrat la emisiune ‎în ultima vreme.
‎De ce virezi?
‎Unde mergem acum? Nu înțeleg.
‎Ne facem griji pentru tine.
‎Unde mergem?
‎Ai nevoie de ajutor, ‎de ajutor specializat.
‎Ești exact ca ceilalți.
‎- Oprește! ‎- Astrid.
‎Trebuie să mă duci la...
‎- Astrid! ‎- Întoarce!
‎Subtitrarea: Georgeta Huzum