EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
DAVID SYV UBESVAREDE OPKALD
ER DU OVERHOVEDET MED DET FLY?
ALT ER OKAY.
UNDSKYLD
Vi er her.
Derovre.
Du kan gå resten af vejen.
VELKOMMEN TIL MARRAKECH
Kan jeg hjælpe med noget?
Ja, undskyld. Jeg...
...leder efter denne... Er det her denne adresse?
Er det her?
Uhm.
Mit navn er Astrid, og jeg leder efter...
Astrid?
Kan du ikke kende mig?
Amelia?
ORIGINALT INDHOLD FRA NETFLIX
Og den lille fugl fløj altid ved hendes side.
De var jo bedste venner.
Men et år
-kendt som... -Harens år.
Ja. Der blev alting anderledes.
For da forårsgudinden Ostara og fuglen kom tilbage,
som de plejede, var der en hel flok af harer,
der mødte dem på engen.
Og en af harerne var større og mægtigere end alle de andre.
-Harekongen. -Og den så på fuglen.
Og så blev den så forelsket, at den ikke kunne være i sig selv.
Og den dansede
og den dansede hele natten.
Da natten var forbi, og Ostara skulle hjem, ville fuglen ikke med.
-Nu er det ved at være tid. -Ja.
Jeg er på vej.
Nu skynder vi os lidt.
Fuglen blev hos Harekongen, så Ostara gik hjem
alene og ulykkelig,
men da hun kom tilbage igen
foråret efter, var der en hel masse små æg på engen.
Og et æg klækkede,
og så kom der den sødeste lille påskehare ud,
som hoppede over til hende, så hun blev fyldt med glæde.
Og lige siden den dag
har det været haren, der kom med påskeæg.
Natten går hurtigt.
Ikke, min skat? Jeg kommer igen i morgen tidlig.
Godnat, min skat.
-Godnat. -Jeg kommer tilbage igen. Ja.
-Hvor mange gange har du været her? -Det her er min første.
Du vænner dig til det.
Men jeg skal snart hjem.
Det sagde de også til mig.
Det er min syvende gang.
Men jeg kommer ikke tilbage. Jeg er ikke syg.
Min mor siger, jeg er særlig.
-Ja, vi er særlig skøre. -Du er måske, men jeg er ikke.
Hvorfor er du her så?
-Tager du hendes tasker? -Tak.
Det var godt, du valgte at komme netop nu.
Jeg er lige kommet ud af 60 dages stilhed.
Her er smukt, ikke?
Cybele, fred.
Cybele. Hvorfor kalder han dig Cybele?
Fordi det hedder jeg.
Hvad med Amelia?
Jeg skiftede ham. Hun er her ikke længere.
Hun var en plaget sjæl.
Den eneste, hun elskede, var Ida.
Men det var ikke sundt for hende.
Amelia ville både have Ida, men hun ville også være Ida.
Så da Ida forsvandt, var der ikke mere tilbage.
Så jeg rejste og begravede hende.
Og nu er der Cybele.
Og Cybele er i nuet, og Cybele er lys.
Jeg leder efter det sted, Jakob døde.
Var det her, det skete?
Ja.
Ligesom Amelia valgte han også dette sted til at gøre en ende på sig selv.
Astrid, kom.
Ja.
Hej.
Jakob?
Du er sådan en pæn pige.
Du er bare fars pige.
Er det mig? Nej, det er ikke mig.
Det er mig, hvis jeg var en mand.
Hej. Hvorfor sidder du her?
Har vi faste pladser?
-Har vi faste pladser? -Nej, det tror jeg ikke.
Nej. Vi plejer bare at sidde sammen.
Godmorgen.
Find jeres pladser. Jeg håber, I har haft en god weekend.
Slå op på side 73. Det skulle gerne være kapitel 4.
Lad os komme i gang.
Panteisme. Hvad betyder det?
Græsk. "Pan" betyder alt. "Teos" betyder gud.
"Panteisme". Gud er alt. Alt er gud.
Universet. Naturen...
Hej.
Er vi okay, eller...?
Er du vred på mig?
Kan du ikke sige noget?
-Du bliver nødt... -Jeg bliver ikke nødt til noget som helst.
Men...
-...det var jo dig... -Der hvad?
Hvad var det, jeg gjorde?
Du sagde jo, det var dig og mig.
Skal vi gøre det, Falke?
Ja.
Yes.
Jakob ringede til mig, kort før han døde.
Jeg tror, det var herfra.
Jeg vidste ikke, at I havde kontakt.
Det havde vi heller ikke.
Han var meget usammenhængende og...
Ja, og lød helt ude af den.
Han sagde, at han så noget, lige inden Ida forsvandt.
Og noget om en bog.
Og så sendte han mig den her side, som jeg fik, efter hans død.
Er det noget, du kender noget til, eller...
...har nogen anelse om, hvor det kommer fra?
Nej.
Hvordan virkede han?
Var han bange, eller...?
Jakob kom sig aldrig rigtig over det, der skete.
Kom.
Jakob havde bildt sig selv ind, at der var en særlig dag,
hvor han skulle dø.
Han døde den dag, han havde fået skrevet på sin arm,
da han var 18.
Den 22. december.
Årets mørkeste dag.
Her ringer vi solen ned.
Som tak for lyset, den har givet os.
Hvorfor hedder dit sted Marrakesh?
Marrakesh var min og Idas drøm.
Og da Ida forsvandt, dér...
...rejste jeg alene af sted.
Men Marrakesh var ikke helt, som vi troede.
Så jeg måtte bygge det her i stedet.
Cybele, de venter på dig.
Det er vores aftenhilsen.
Kommer du ikke og er med?
-Kom, når du er klar. -Tak.
Astrid, det er spisetid.
Øjeblik.
Det er farligt, det, du gør. Jeg har set det.
Medicinen hjælper dig jo.
Vil du ikke have det til at gå væk?
Jeg leder efter min søster. Hun er fanget i en hule,
og de siger, at hvis jeg tager pillerne, kommer jeg ikke ned i hulen mere.
Og jeg er den eneste, der kan få hende hjem.
Men det er jo ikke virkeligt. Det siger de voksne.
-Kan du se mig? -Ja.
-Og jeg findes? -Ja.
Hvordan ved du så, at de syn, vi har, ikke findes?
Jeg har ikke syn. Jeg hører stemmer.
Hvad siger de til dig?
Jeg lytter ikke til dem.
Måske vil de fortælle dig noget.
Ligesom hulen vil vise vejen til min søster.
Måske vil stemmerne prøve at hjælpe dig.
Er du færdig med at spise?
Så sæt tallerkenen ud i køkkenet. Der er historie lige om lidt.
Er du ikke bange?
Jo, meget.
-Astrid? Er du okay? -Umh.
Kom. Vi begynder nu.
Du kan bare banke på væggen. Det gjorde vi med ham,
der boede på værelset før dig. To bank betyder "OK".
Værsgo.
Godt så.
Skal jeg lade lyset være tændt? Okay.
Sov godt.
Ida?
Hvad laver du her?
Du burde ikke være her.
Cybele. Se på mig.
Se på mig.
Stop. Tag det roligt.
Jeg er ikke syg.
Skal du aldrig mere i skole?
Astrid. Lad hende være. Ud med dig.
Du kan bare blive liggende, skat, ikke?
Har du brug for noget?
-Bare lad mig være. -Ja, okay.
Selvfølgelig.
-Lader du hende blive liggende? -Hun er syg.
Hun har været syg i tre uger. Mon ikke hun skulle til lægen?
-Hold dog op. -Nej, det ender med, at hun dumper.
Så går hun til sygeeksamen. Værre er det ikke.
Ida? Du bliver nødt til at stå op nu.
-Lad hende nu være. -Nej, jeg vil ikke. Hold op.
Vi har alle haft hjertekvaler.
Det hjælper ikke at blive liggende under dynen.
Du fatter ingenting.
Det er mynte.
Det hjælper.
Åh, lille skat.
Hvor længe har du kastet op?
I nogle dage.
Er du gravid?
-Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. -Bare rolig.
Jeg hjælper dig.
Vi skal nok finde ud af det.
-Jeg skulle jo til Marrakesh. -Det kommer du også. Hør...
Det kommer du.
-Kan jeg ikke bare få det fjernet? -Jo, det kunne du da gøre, men...
...det synes jeg altså ikke, at du skal.
Jeg tror virkelig, du kommer til at fortryde det.
Jeg fik engang den største gave.
Ved du, hvad det var?
Dig.
Det skal nok gå.
Astrid.
Jeg skal have den. Giv mig den Cyprianus lige nu, hvis du har den.
Hov!
Der var bare noget anderledes over ham. Han var sådan mere afklaret.
Han sagde kun, at han havde fundet det, han havde ledt efter så længe.
JAKOB SKIPPER
Hvad er der med den her bog? Hvad står der i den?
Du sagde, du ikke kunne genkende siden.
Hvad er det, du ikke fortæller mig?
Svar mig!
Okay. Alt, hvad der står i den bog, blev sandt.
Intet er tilfældigt. Heller ikke, at Falke, Jakob og jeg blev tilbage.
Jeg forstår det ikke.
Hvad betyder siden? Hvorfor sender Jakob mig den?
-Han ville advare dig. -Mod hvad?
Equinox går i ring og gentages hvert 21 år.
Og det er nu. I år.
Det kommer til at ske igen.
Ida var Ostara og forsvandt.
Jakob troede, at du var den næste. Ostara løber i blodet.
Det står der.
Men han vidste det ikke. Han vidste ikke, at I ikke var søstre.
Men vi er jo søstre.
Du ved det ikke?
-Gud, det er jeg ked af. -Hvad mener du?
Spørg din mor.
Hun ved mere, end jeg gør.
For fanden! Ida?
Er du okay?
Ida?
Hvad laver du her?
-Bor du her i nærheden? -Næ.
Hvor skal du hen?
Jeg skal bare...
...væk.
Inden du tager bare væk...
...vil du så ikke med ind og have varmen og en kop kaffe?
Vi bor lige hernede.
Bare tale lidt.
Kom nu.
Kom så.
Jeg havde ikke regnet med at få gæster i dag.
Det er Lisas. Hun læser de mærkeligste ting.
Sådan der.
-Tak. -Hvad er det, du gerne vil væk fra?
Jeg har ikke rigtig nogen grund til at blive.
Der er altid en grund til at blive.
Familie, skolen...
...dine venner.
Jeg har ikke nogen.
Okay. Ja, sådan har jeg det sgu også en gang imellem.
Alt det, jeg troede var sandt, er ikke rigtig sandt alligevel.
Jeg kan ikke rigtig kende mig selv.
Det behøver da ikke være en dårlig ting.
Det er det.
Ida, man kan ikke kende sig selv, når man er 18 år.
Mange kender ikke engang sig selv, når de er 80.
-Må jeg låne toilettet? -Ja, det er nede ad gangen.
Undskyld mig.
Alt elektronisk udstyr skal slukkes i forbindelse med takeoff.
Jeg troede, at jeg hjalp ham.
Jeg sagde, vi ikke var syge.
Ja.
Det svære ved den her sygdom, er, at man ikke føler, man er syg.
Man kan ikke mærke det selv, vel?
Jeg tror ikke, jeg kan redde Ida.
Nej.
Det er der ingen af os, der kan.
Hun kommer ikke tilbage, gør hun?
Det tror jeg ikke, at hun gør.
Alting skal nok blive godt. Det lover jeg.
Og nu stopper mareridtene.
Ikke?
Det var godt.
Astrid?
Hvad laver du her?
Hvad? Er det Dennis, der har sagt, jeg var her?
-Hvad foregår der, Astrid? -Øh...
Alt muligt. Ja.
Jeg bliver nødt til at tage hjem...
Jeg er nødt til at tage hjem til min far.
Skal jeg så ikke i det mindste køre dig?
Okay.
Tak.
Hvordan går det så med dit radioprogram?
-Øh, godt. -Okay.
Jeg mødte bare Knud, som sagde, du ikke har arbejdet på stationen i lang tid.
At de ikke havde hørt fra dig i hvad, to måneder?
-Du lyver for mig. -Nej.
Jeg nåede bare ikke at fortælle dig om det hele. Det...
Jeg ville have sagt noget, men der er sket så meget.
Men jeg har ikke lavet så meget på det her på det sidste.
Hvorfor drejer du her?
Hvad? Hvor kører vi hen nu? Jeg forstår det ikke.
Vi er bekymrede for dig.
Hvor er vi på vej hen?
Du har brug for professionel hjælp. Du har brug for hjælp.
Du er ligesom alle de andre.
-Drej ind til siden. -Astrid.
Jeg vil have du køre mig...
Astrid!
Tekster af: Toke Lasvill-Andersen