EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Astrid, kom nu ud.
-Kaffe? -Tak.
Jeg tror, jeg tager til Jakobs begravelse.
Ja.
Skal du med? Det er på lørdag.
Nej, det skal jeg ikke.
Har du egentlig nogen af Idas ting liggende?
Tror du, Lene har?
Det ved jeg ikke.
Du tænker ikke på at opsøge hende, vel?
Det skal du ikke.
Hvorfor ikke?
Fordi din mor ikke er rask,
og fordi det er usundt for dig.
Hun manipulerer i den grad.
Men jeg har styr på det nu, far.
Du har stort set ikke set hende de sidste 20 år.
Nej, men... jeg så hende da lige inden, jeg flyttede til Bornholm.
Ja. Det er det, jeg mener.
Jeg kan ikke lide det.
Hey, Astrid, pas på.
For søren.
Ikke lege med mors tekande, vel?
-Vi kan ikke have, den går på gulvet. -Ja.
Ida, klokken er halv otte.
Jeg er på vej.
Hej hej.
-Vi ses. -Vi ses.
Undskyld, du sagde kvart i.
-Undskyld jeg... -Helt ærligt.
Du kan godt sige ordentligt hej.
-Hej. -Hej.
-Det er så typisk dig. -Hey.
Vi varmer op på fredag hos Patrick, hvis du vil med.
Måske.
-Okay, megauhøfligt. -Hvad?
Er jeg helt usynlig? Kan man ikke se mig?
Hold nu op med at være så nærtagende.
Jeg gider alligevel ikke til forfest med de der.
De er faktisk meget søde, ellers.
Ja, hvis man kan lide overfladiske og latterlige mennesker.
-Hey. -Hej.
-Hvad så? -Hvad skal I søndag aften?
-Ellers har jeg nogle planer til os. -Ikke noget.
-Hvad? -Det kommer ikke til at ske.
-Du ved jo ikke engang, hvad vi skal. -Nej, men det er ligegyldigt.
Hvorfor?
-Min mor. Det ved du godt. -Prøv at høre, det kan vi løse.
-Der er ikke noget at løse. -Du kan sgu da sige, du sover hos Amelia.
-Kan du huske, hvordan jeg bor? -Nej, jeg har jo ikke været der.
Præcis.
Du kan ikke bare lade din mor diktere hele dit liv, vel?
Det gør jeg heller ikke, Jakob.
Det gør du da.
Det gider jeg slet ikke snakke om.
Kan du ikke snige dig ud?
Det kan da du godt.
Hvad er det overhovedet, vi skal?
-Er det ånden i glasset igen? -Nej.
Det ødelagde du sidste gang. Du rykkede glasset.
Det virkede jo ikke.
Glem det. Det her er noget helt andet.
Det her, det er ægte.
ORIGINALT INDHOLD FRA NETFLIX
Hvorfor kan jeg ikke være punkfan og anarkist samtidig?
Du kan sagtens lytte til punkmusik og stadig være anarkist,
men du kan ikke gå op i begge idealer.
Ida, har du en tampon?
Det tror jeg ikke.
Har du et bind så?
-Ida, har du et bind? Det er ret vigtigt. -Nej.
-Vil du kigge? -Det har jeg ikke, Amelia.
Jeg troede, vi var i sync. Det plejer vi da at være.
Det plejer vi altså aldrig at være.
Anarkisme det er, at man leder efter det perfekte system.
Så man kan være kommunist og anarkist...
-Han er også megalækker. -Hvad?
Jeg kan se, hvordan du kigger på ham.
Jeg kigger ikke på nogen måde.
-Jo, du gør. -Nej.
Han ser også godt ud.
Han er lige din type.
Du skal bare invitere ham ud.
Det kan du da godt.
-Én kan være leder... -Det synes mænd er frækt.
Jeg gør det. Jeg siger noget.
-Nej. Du skal ikke gøre det. -Hey, Stolli.
-Ja. -Ida vil høre om,
-du gerne vil med på Stengade? -Nej, hun vil ej.
Det ville gøre hende glad.
-På fredag? -Ja.
-Sure. -Ej, hvor fedt.
-Skønt. -Den tager du selv.
Det var så lidt. Tak mig en anden dag.
Du er så dum.
Prøv lige at se den her, Jakob.
-Hvilken en? -Det er den bedste.
Troede ikke lige, han var din type.
Falke, han er ikke min type.
I er så latterlige.
Hvorfor skal I være sådan?
Jeg tager hjem, inden min mor flipper.
Vi ses.
-Men vi kan følges. -Ikke i dag, Falke.
-Hej. -Hej.
Klokken er syv, Ida.
Slap af.
Vi har en aftale.
Altså, jeg var sammen med mine venner.
Du kender reglerne,
og når du bor i mit hus, så skal du overholde reglerne.
Hun er atten. Mon ikke det går.
Og du skal ikke sige mig imod.
Aftalen er klokken 18, og den har du bare at overholde.
Det er som et fængsel det her.
Du opfører dig, som om du aldrig har været ung.
Og du fatter ingenting.
Det er en anden verden det her.
Ja, men hun er jo ikke noget barn længere, vel?
Hej, Lene.
Astrid.
Må jeg...
Kom indenfor.
Det er fint.
Ja, du kan bare...
Jamen, jeg...
Så går jeg ud og laver lidt te.
Tak.
Sid dér.
Tak.
Ja.
Her er fuldstændig, som jeg husker det.
Det er mærkeligt at tænke på, ikke?
Ja, at...
...at du er ældre, nu...
...end Ida var, da hun forsvandt.
Ja.
Og det er, som om at tiden ikke rigtigt er gået.
Men når jeg så ser på dig nu, så...
...så kan jeg jo godt se, at...
...alt den tid...
...jeg har mistet...
Ja, som vi alle mistede.
Ja ja.
Men I rykkede jo videre, du og Dennis.
Hvor er det dejligt at se dig igen.
Og du har farvet dit hår, kan jeg se.
Nå ja.
Kan du huske den?
-Ida elskede den. -Ja.
Det var jo den, vi købte på den der tur.
-Mmh. -Til Kos.
Den måtte jeg aldrig røre ved.
Nej, nu skal du passe på.
Det var jo ikke, fordi du ikke...
Ja, nu har du selv børn, hører jeg. Jamen, så ved du jo godt, hvordan det er.
Jeg har en lille pige.
Er hun lige så mopset, som du altid var?
Kan du ikke huske det?
Du var altid sådan en lille bitte smule sur.
Ej.
Kan ikke huske så meget fra dengang.
Og vi kunne jo ikke forstå det. Vi var jo vant til Ida,
og hun var jo bare sådan en glad og åben og...
Jeg savner dig.
Jamen, har du det bedre?
-Ja. -Jeg mener...
...blev du...
...rask?
Ja.
Ej, altså den... Undskyld.
Det bliver ved. Den gør det hele tiden det der.
Den vil ikke. Jeg har faktisk haft den til reparation,
og han forklarede mig også, det var en meget flink, ung mand,
han forklarede også, hvad jeg skulle gøre.
Hej.
Er du stadig sur på mig?
Hun er sindssyg.
Hun prøver jo bare at passe på dig.
Har hun fået dig til at sige det?
Nej.
Du skal ikke høre på hende, Astrid.
Du kan ikke stole på dine forældre.
Men du vil altid have mig.
Det ved du godt, ikke?
Hvad er det?
Den har jeg lavet til dig.
Hvad er det for en fugl?
En kanariefugl, tror jeg.
Den er flot.
Tak.
Men hun elsker dig jo bare.
Det hun har gang i, det er ikke kærlighed.
Hvad er det så?
Det er magt.
Det er noget helt andet.
FREMTID: IDA BLIVER DEN NYE MODER TERESA OG LÆGE.
LÆRER HUN GERNE VIL SCORE: HENRIK
Hvad laver du herinde?
Du skal ikke være herinde.
Det her er Idas.
Undskyld.
Ja.
Man kunne jo også spørge først.
Det skulle...
Det skulle jo gerne ligne sig selv, ikke?
Så hun... føler sig velkommen.
Ja, når hun kommer hjem igen.
Hej.
-Hej. -Hvad laver du?
Øh, ikke noget.
Eller jeg venter på Skipper. Vi skal øve.
Hvad hører du?
Nå, det er bare nogle demobånd, vi lavede.
Må jeg høre?
Ja. Selvfølgelig.
Det er mig, som spiller trommer.
Hvem er Ostara?
Det ved jeg ikke rigtigt, det er noget, Skipper har skrevet.
Hej.
Hvad så? Hvad laver I her?
Nå, jeg skulle bare lige tale med Henrik?
Henrik.
Hvad var det nu, vi havde for til i morgen, igen?
Hemmeligheden bag at lære det er at læse det, der taler til en, ikke?
-Så... -Så...
Følg din lyst.
Følg min lyst?
Følg din lyst.
Hvad så? Skal vi skride?
Jeg har hørt det der nye.
-Altså, vores nye? -Ja.
Okay. Og hvad synes du?
Jeg synes, at det var meget godt.
Ja, okay.
Undskyld, jeg forstyrrer. Jeg er journalist...
Du må lige vente.
Jeg er journalist og ved at lave en udsendelse om de studerende,
der forsvandt i '99.
Ah, jeg var ikke på skolen dengang, men jeg husker det selvfølgelig.
Jeg har fundet en blå bog, hvor der er en lærer, Henrik, der bliver nævnt.
Jeg ved ikke om, du kan hjælpe med at finde hans efternavn?
Og det var de tre, der stod bag, ikke?
Dem, der ikke forsvandt.
-Nej, det er ikke blevet bevist. -Nå.
Det troede jeg.
Vi boede på vej med chaufførens fætter.
Altså, ham, der kørte vognen den nat. Han lå jo i koma.
-Hvem, chaufføren? -Ja.
Helt væk.
Kom han til sig selv igen?
Du bliver lige der.
Hvem er chaufføren?
Nå, det ved jeg ikke.
Vi bor der ikke længere...
-Er du sikker på, han hedder Henrik? -Ja.
Der er ikke nogen Henrik registreret som lærer det år.
Det var mærkeligt.
Kan du se, hvem der står som deres klasselærer?
Det er, som om at papiret er faldet ud.
-Der er ikke nogen registreret. -Nå.
Vi plejer ellers at have orden i vores papirer.
Godnat. Jeg går i seng.
Okay, skat. Godnat.
Godnat.
Amelia?
Jakob?
Falke?
Amelia?
Hvad laver I?
-Du skulle have set dit ansigt. -Jeg blev megabange.
-Vi skal herind. -I er lede. Hvorfor gør I det?
-Ej, slap nu af. Hold nu op. -Hvorfor gør I det?
-Undskyld. Det var dejligt, du kom. -Hvorfor vil I gøre det mod mig?
Her blev de indviede begravet.
Altså, indviede i hvad? Hvem er de?
Jeg ved ikke, hvem de er, men se lige tegnet.
Hvad her?
Michael Remolino.
1830 til 1880.
-Er det sådan noget frimurer eller hvad? -Nej.
Og Gregers Turbilhao. 1880 til 1957.
Men hvad betyder det?
-Det er et mysterie. -Ej, stop. Hold op.
-Det er det. -Hvad skal vi?
Det kommer nu.
Hej.
Tak.
-Hej. -Hey.
Det gør mig meget ondt.
Tak.
Øh, du må undskylde, jeg ringede på den måde der.
Det skal du ikke tænke på.
Mathias, for helvede.
Det her er en cybrianus.
-Hvad er det? -En magisk bog.
Se lige tegnet.
Det er det samme.
Og man kommer kun af med den,
hvis man får mere, end man gav for den.
-Hvad gav du så for den? -Min sjæl.
Så hvis jeg giver min sjæl og én krone, kan jeg købe den?
Jeg stjal den faktisk.
-Fra hvem? -Jeg har ikke læst alt.
Og meget af det fatter jeg ikke.
Der står alle mulige ting om ritualer og den slags.
Jeg tror, den er vildt gammel.
Er det ligesom bogen i Evil Dead?
Bortset fra at den er ægte.
-Den er da ikke ægte. -Hør, jeg ved, den er ægte.
Altså, Jakob, hvad er det der?
Konning siger:
Hvad haver du af gaver god til mig?
For gaver skal du mig give.
Vil du glædes, der må du først lide.
Kan du læse det lidt mere prætentiøst, Jakob?
Konning siger:
Giv eders eget liv.
Det, du ville så nødigt ombære.
Giv det uden svang.
Ellers må alle lide.
Jeg forstår ingenting. Hvem er Konning?
Det er kongen. Altså...
...man skal ofre sig selv frivilligt,
ellers bliver man straffet.
Ofre sig til hvad?
Døden, tror jeg.
Og hvem er kongen?
Altså...
Der er det her kort med en ø.
Så vidt jeg kan se, er der en ceremoni her på jævndøgn.
Jævndøgn?
Den dag på året, hvor nat og dag er lige lange.
Det er et ritual.
For en, der hedder Ostara.
Skal vi ikke tage med?
-Hvad har vi at miste? -Ej.
Ved du, hvor øen er?
-Ja, jeg ved, hvor øen er. -Falke, det passer jo ikke.
Nej, det her er ægte.
-Det lyder sindssygt. -Vi har intet at miste.
-Han tager jo pis på os. -Nej, jeg gør ikke.
Der findes jo ikke en ø med mærkelige ritualer.
Hvad nu, hvis der er?
-Det er noget, du har fundet på. -Det har jeg ikke.
Hvordan ved du, det er sandt?
-Uanset får vi en hyggelig tur ud af det. -Jeg tager med. Bare for at se dit ansigt.
Fint.
Det var altid dig og mig, Lillebror.
Vi var holdet, vi var skipperdrengene.
Vi var de hårde i Helsinge gågade.
Der var ikke nogen, der turde sætte sig op imod os.
Øh, jeg skal lige...
Jeg prøvede at hjælpe dig, men...
...du ville ikke.
Din bror var en morder, og det ved du godt.
Ikke nu.
Han slog min datter ihjel.
Han slog dem allesammen ihjel.
I lader allesammen som ingenting,
men I ved det godt.
Jeg er nødt til at bede dig forla...
I burde skamme jer.
Du rører mig ikke. Hyklere!
I er bare en bunke hyklere, hele bundtet.
Min datter er død.
Jeg har ret til at være her.
Jeg vidste aldrig, hvad der gemte sig inde i hovedet på dig.
Altså, nogle gange føler jeg bare,
-alt er ligegyldigt. Kender du det? -Ja.
Min mor hun plejede at fortælle en historie
om en lillebitte mand, som var fanget i en mælkebøtte og råbte og skreg,
og der var aldrig nogen, der hørte ham.
Sådan har jeg det lidt nogle gange.
Vi er allesammen alene, og der er ikke noget, der gør en forskel.
Hvis du bare vælger at gøre noget andet, så gør det vel en forskel?
Ikke hvis der ikke er noget frit valg, Jakob.
Hvis du bare tror på,
du har en fri vilje, så er det jo ligegyldigt, om du egentlig har.
-Jamen, det tror jeg jo ikke. -Så begynd at tro på det.
Det kan man ikke. Sådan fungerer det ikke.
Jeg tror på reinkarnation.
Det er jo så rigtig dumt, Jakob.
Så giver det jo lige netop ikke nogen mening.
Så kan du gøre det om i næste liv.
Kan du godt se det?
Altså vejen er jo ligesom lagt.
Vi kan råbe og skrige alt det, vi vil, inde i den her lille mælkebøtte, men...
...der er ikke rigtigt noget, der betyder noget, altså.
Alt er jo ligegyldigt.
Var det også ligegyldigt?
Var det ikke godt?
Jo.
Er det mærkeligt, fordi vi er venner?
Det var min første gang.
Undskyld, det vidste jeg ikke.
Du skal ikke undskylde, Jakob.
Jeg er vild med dig.
Jeg troede bare ikke, du havde det sådan med mig.
Det troede jeg heller ikke.
Helt sikkert.
Hvad sker der egentlig for Marrakesh?
Det ved jeg ikke.
Det har bare altid trukket i mig.
Jeg flytter efter sommeren.
Jeg tager med.
Hvad?
-Jeg tager med. -Hvad snakker du om?
Jeg mener det.
Jeg flytter med dig.
Så ryger vi vandpibe hver dag.
Drikker te med masser af sukker.
Hvornår har du fået den?
Hvad er det?
Det er en dato.
Ja, det kan jeg godt se.
Hvilken dato?
Min dødsdato.
Og hvordan skulle du kunne vide, hvilken dato du skulle dø på?
Ud.
Skynd dig.
Hvad lavede I så?
Vi spillede sorteper.
Nå.
Og så blev Tea sur på mig.
Hun sagde, at jeg havde smidt sorteper under bordet.
-Var det dig? -Ja.
Ellers ville jeg jo tabe.
Skat?
Må jeg lige tale med mor lidt?
-Hej, mor. -Hej. Elsker dig.
-Gå ind på værelset og leg lidt. -Ja.
Hej. Hvad så? Går det?
Ja. Det synes jeg.
Øh, det gør det.
Og det går fremad med programmet?
Ja.
Og din far og Isobel, de er okay, eller?
Ja, det er sådan...
-...lidt som det plejer, du ved. -Okay.
Og hvad ellers?
Ja, sådan...
I glemmer mig ikke, vel?
Nej. Vi snakker om dig hver dag.
Hvad mere? Hvad lavede I i dag?
Øh, i dag der var Vera på tur med sin klasse.
Hun var ked af det, fordi buschaufføren skældte meget ud.
De havde vist hoppet i sæderne.
Man skulle tro, chaufføren var vant til børn, når han kører med dem hver dag.
Har du nogen ide om, hvornår du kommer tilbage?
Ikke rigtig endnu.
Jeg har gået og tænkt, på det sidste,
over det hele.
Over det, du sagde, inden du tog afsted.
-Ja. -Med os.
Måske har du ret.
Ja, måske har du ret.
Ja. Med hvad?
-Med os to? -Nå ja.
Du sidder ikke og arbejder, vel?
Nå. Nej.
-Hold kæft, hvor er jeg dum, mand. -Nej. Jeg er lige her.
-Jeg er her. Jeg lytter. -Nej, du gør ikke.
Det er det, der er problemet. Du hører aldrig, hvad jeg siger.
Du forsvinder. Det er altid bare dig.
Vi tales ved.
Hej, du taler med Astrid Agerskov.
Må jeg tale med Torben Brink?
-Hej, det er mig, der er Astrid. -Hej.
-Jamen, kom dog indenfor. -Tak.
Du kan hænge din jakke der.
-Han sidder lige og sover. -Okay.
Men det varer nok ikke så længe, før han vågner.
Ja.
-Gider du lukke døren? -Ja.
Strikker du?
Øh, nej, ikke rigtigt.
Eller, nej, overhovedet ikke.
Jeg er lige begyndt.
-Okay. -Det kan varmt anbefales.
-Ja. -Det er godt for sjælen.
Jeg strikker strømper nu.
Ja?
Jamen, strømper kan man vel altid bruge?
Ja, sådan har jeg det også.
-Dem kan man ikke få for mange af. -Nej.
Doris.
Nå, men der er han jo.
Kom.
Lad os håbe, han er i sit gode hjørne.
Kom bare indenfor. Han skal bare lige have sin medicin.
Så, du. Jo, kom så, åbn munden. Kom så.
Kom så, Torben.
Torben, kan du åbne munden?
Jeg er nødt til at proppe det i ham, ellers tager han dem ikke.
Flot.
Ja.
Pigen vil gerne tale med dig.
-Hvilken pige? -Hende der.
-Pige. -Vil du have kaffe?
Øh, ja tak. Det vil jeg gerne.
Hej.
Jeg hedder Astrid.
Må jeg spørge dig om noget?
Jeg kender dig.
Det tror jeg ikke.
Skal vi spille?
Toogtyve.
Enogtyve.
Treogtyve.
Må jeg spørge dig om noget?
Kan du huske, du engang kørte sådan en studentervogn?
Se, hvad jeg har her.
-Drenge og piger. -Ja, det er rigtigt.
Er der nogen, du kan genkende?
Jeg kan ikke lide dem.
-Hvorfor? -De er ikke søde.
Hvorfor?
Hvad med hende i midten, Ida, kan du huske hende?
Hun er ikke glad.
Slet ikke glad.
Pigen
er væk.
Hvor er hun henne?
Hun er væk
i en sæk med lakridskonfekt.
Undskyld, hvad er der egentlig sket med ham?
Det var svært at finde ud af,
for scanningen af hjernen viste ikke noget galt, men han lå i koma i tre år.
Og så fik man ham der med hjem.
Men man vænner sig til det efter 18 år.
Til døden jer skiller.
-Vil du have en smøg? -Nej, tak.
Men der er også visse fordele.
Han var altid efter mig med smøgerne.
Men er han aldrig sig selv?
Har du nogensinde kontakt til ham, bare i glimt?
Sig selv? Hvad er sig selv?
Nu er han jo ham.
Men det ville da være at lyve, hvis jeg sagde,
jeg aldrig havde overvejet at sende ham væk til nogen, der kunne passe ham.
Men så alligevel, så
engang imellem så kigger han på mig et øjeblik...
...og så er det, som om at...
...den gamle Torben
alligevel er et sted derinde.
Torben, for helvede.
Torben?
Ring efter en ambulance.
Torben, kan du høre mig?
Rolig nu, rolig.
Så skynd dig dog, for helvede. Jeg er hos dig.
Så, rolig, Torben.
Så.
Rolig, ikke? Jeg er hos dig.
Tekster af: Toke Lasvill-Andersen