EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Astrid, öppna!
Astrid, kom ut nu.
-Kaffe? -Tack.
Jag tror att jag går på Jakobs begravning.
Okej.
Ska du följa med? Det är på lördag.
Nej, det ska jag inte.
Har du kvar några av Idas saker?
Tror du Lene har det?
Jag vet inte.
Du ska väl inte träffa henne?
Gör inte det.
Varför inte?
För att din mamma är sjuk och det inte är bra för dig.
Hon är så manipulativ.
Jag klarar av det nu, pappa.
Du har knappt sett henne på 20 år.
Nej, men...
Jag var där innan jag flyttade.
Precis. Det är det jag menar.
Jag gillar det inte.
Hallå, Astrid! Akta.
För sjutton.
Lek inte med mammas tekanna.
-Den kan ramla i golvet. -Okej.
Ida, klockan är halv åtta!
Jag är på väg.
Hej då.
Vi ses.
-Ursäkta. -Du sa kvart i.
-Förlåt, jag... -Kom igen.
Säg hej ordentligt.
-Hej. -Hej.
-Så typiskt dig. -Hej.
Patrick har förfest på fredag om du vill komma.
Kanske.
-Vad oförskämt. -Vadå?
Är jag helt osynlig? Syns jag inte?
Var inte så känslig.
Jag vill inte ens festa med dem.
De är faktiskt väldigt trevliga.
Visst, om man gillar ytliga och löjliga människor.
-Hallå. -Hej.
-Läget? -Vad gör ni på söndag kväll?
-Jag har planer för oss. -Inget.
-Va? -Det kommer inte att hända.
-Du vet inte ens vad det är. -Det spelar ingen roll.
Varför?
-Min mamma. Det vet du. -Det ordnar vi.
Det går inte.
Säg att du sover hos Amelia.
Har du varit hos mig?
-Nej, det har jag inte. -Precis.
Du kan inte låta din mamma styra hela ditt liv.
Det gör jag inte, Jakob.
Jo, det är du.
-Jag vill inte ens prata om det. -Du kan smyga ut. Det kan du väl?
Vad är det vi ska göra?
-Anden i glaset igen? -Nej.
Du förstörde sist. Du flyttade glaset.
Nej. Det funkade inte.
Glöm det. Det här är helt annorlunda.
Det här är på riktigt.
Varför kan jag inte både gilla punk och vara anarkist?
Du kan ju lyssna på punkmusik och vara anarkist,
men inte både följa punkens ideal och...
Ida, har du en tampong?
Jag tror inte det.
Har du en binda?
-Har du en binda? Det är viktigt. -Nej.
-Kan du kolla? -Jag har inga.
Jag trodde vi var synkade. Det brukar vi vara.
Nej, det brukar vi inte.
Anarkism är sökandet efter det perfekta systemet.
Så man kan vara kommunist och anarkist...
-Han är skitsnygg. -Va?
Jag ser hur du tittar på honom.
Jag tittar inte.
-Det gör du visst. -Nej.
Han ser bra ut.
Han är precis din typ.
Bjud ut honom bara.
Du klarar det.
-En person kan leda... -Män gillar det.
Jag gör det då.
-Nej. Gör det inte. -Du, Stolli...
-Ja. -Ida undrar
-om du vill gå ut med henne? -Nej, det gör hon inte.
Hon skulle bli glad.
-På fredag? -Ja.
-Visst. -Vad kul.
-Fantastiskt. -Du ska gå.
Varsågod. Tacka mig sen.
Du är så dum.
Kolla in den här, Jakob.
-Vilken? -Den här är bäst.
Jag trodde inte att han var din typ.
Han är inte min typ, Falke.
Ni är så löjliga.
Varför är ni så där?
-Jag går hem innan mamma blir galen. -Vi ses.
-Vi kan gå tillsammans. -Inte idag, Falke.
-Hej. -Hej.
Klockan är sju, Ida.
Lugna dig.
Vi har en överenskommelse.
Jag var med mina vänner.
Du kan reglerna.
När du bor i mitt hus, ska du följa dem.
Hon är arton. Det blir nog bra.
Säg inte emot mig.
Vi har bestämt klockan 18, och det ska du hålla dig till.
Det är som ett fängelse.
Har du aldrig varit ung?
Du fattar ingenting.
Det är en annan värld nu.
Ja, men hon är inget barn längre.
Hej, Lene.
Astrid.
Får jag...
Kom in.
Det är okej.
Häng den bara...
Jag...
...går och gör lite te.
Tack.
Sätt dig där.
Tack.
Ja.
Det är precis som jag minns det.
Det är konstigt att tänka på, eller hur?
Att...
...du är äldre nu...
...än Ida var när hon försvann.
Ja.
Men det är som om tiden har stått stilla.
Men när jag ser på dig nu, då...
...ser jag...
...all tid...
...jag har förlorat...
Som vi alla har förlorat.
Visst.
Men ni gick vidare, du och Dennis.
Det är så fint att se dig igen.
Du har färgat håret, ser jag.
Visst, ja.
Minns du den här?
-Ida älskade den. -Ja.
Vi köpte den när vi var på Kos.
Jag fick aldrig röra den.
Nej, akta den.
Det var ju inte för att...
Nu har du ju barn själv, hör jag. Så du vet hur det är.
Jag har en liten dotter.
Är hon lika butter som du var?
Minns du inte?
Du var alltid lite butter.
Nej, jag minns inte mycket från den tiden.
Och vi kunde inte förstå. Vi var ju så vana vid Ida
och hon var så glad och utåtriktad, och...
Jag har saknat dig.
Mår du bättre?
-Ja. -Jag menar...
Blev du...
...frisk?
Ja.
Den där... Förlåt.
Den bara fortsätter. Den gör så hela tiden.
Jag vet inte.... Jag har fått den lagad, men...
Han förklarade också. Det var en trevlig ung man...
Han förklarade vad jag skulle göra.
Hej.
Är du fortfarande arg på mamma?
Hon är sinnessjuk.
Hon försöker bara att skydda dig.
Har hon fått dig att säga det?
Nej.
Lyssna inte på henne, Astrid.
Du kan inte lita på dina föräldrar.
Men du har alltid mig.
Det vet du väl?
Vad är det?
Jag har gjort den till dig.
Vad är det för fågel?
En kanariefågel, tror jag.
Den är fin.
Tack.
Men hon älskar dig.
Det hon håller på med är inte kärlek.
Vad är det då?
Det är makt.
Det är nåt helt annat.
IDA BLIR NÄSTA MODER TERESA OCH LÄKARE
LÄRARE HON VILL STRULA MED: HENRIK
Vad gör du här inne?
Du får inte vara här.
Det här är Idas rum.
Förlåt.
Visst.
Du kunde ha frågat först.
Det måste...
Det måste alltid se likadant ut.
Så hon känner sig välkommen.
När hon kommer hem igen.
Hej.
-Hej. -Vad gör du?
Inget.
Jag väntar på Skipper. Vi ska repa.
-Vad lyssnar du på? -Bara några demos vi har gjort.
Får jag lyssna?
Självklart.
Jag spelar trummor.
Vem är Ostara?
Jag vet inte riktigt. Det är nåt Skipper skrev.
Hej.
Läget? Vad gör ni?
Jag skulle bara prata med Henrik.
Henrik.
Vad har vi för läxa till imorgon?
Nyckeln till att lära sig är att läsa det som tilltalar till dig.
-Så... -Så...
Följ din lust.
Följ min lust?
Följ din lust.
Ska vi gå eller?
Jag hörde era nya grejer.
-Våra nya? -Ja.
Okej. Vad tycker du?
Jag tycker det är jättebra.
Okej.
-Hej. Ursäkta mig. Jag är journalist. -Du får vänta.
Jag är journalist och gör ett program om studenterna som försvann 1999.
Jag jobbade inte på skolan då, men jag minns givetvis.
Jag hittade en årsbok som nämner en lärare som heter Henrik.
Kan du hjälpa mig att hitta hans efternamn?
De var de där tre som låg bakom, va? De som inte försvann.
-Det blev aldrig bevisat. -Inte?
Det trodde jag.
Vi bodde på samma gata som förarens kusin.
Killen som körde lastbilen den kvällen. Han låg i koma.
-Föraren? -Ja.
Han var helt borta.
Blev han frisk?
Stanna där.
-Vem? -Föraren.
Jag vet inte. Vi bor inte kvar.
-Är du säker på att han heter Henrik? -Ja.
Det finns ingen Henrik registrerad som lärare det året.
Det var konstigt.
Kan du se vem deras huvudlärare var?
Det verkar som att det pappret saknas. Ingen står registrerad.
Våra papper är vanligtvis i ordning.
God natt. Jag går och lägger mig.
Okej, älskling. God natt.
God natt.
Amelia?
Jakob?
Falke?
Amelia?
Vad gör ni?
-Du skulle se din min. -Jag blev livrädd.
-Kom. -Ni är elaka. Varför gjorde ni så?
-Sluta nu. -Varför gjorde ni så?
-Förlåt. Fint att se dig. -Varför gjorde ni så mot mig?
Här ligger de invigda begravna.
Invigda i vad? Vem är de?
Jag vet inte vem de är, men titta på tecknet.
Och här.
Michael Remolino.
År 1830 till 1880.
-Är de frimurare? -Nej.
Gregers Turbilhao, 1880 till 1957.
Vad betyder det?
-Det är ett mysterium. -Nämen, sluta.
-Det är det. -Vad ska vi göra?
Det kommer nu.
Hej.
Tack.
-Hej. -Hej.
Jag beklagar.
Tack.
Förlåt att jag ringde så där.
Tänk inte på det.
Mathias.
Det här är en grimoire.
-Vad är det? -En bok om magi.
Titta på tecknet.
Det är samma.
Man kan bara bli av med den, om nån betalar mer än vad man gav.
-Vad betalade du? -Min själ.
Så jag kan köpa den för min själ och en krona?
Jag stal den faktiskt.
-Från vem? -Jag har inte läst hela.
Det är mycket jag inte förstår.
Massor om ritualer och sånt.
Den är nog väldigt gammal.
-Är det som boken i Evil Dead? -Förutom att den här är äkta.
-Den är inte äkta. -Jag vet att den är äkta.
Vad är det där, Jakob?
Konungen säger:
"Vilka gåvor har du till mig?
För gåvor måste du mig giva.
Vill du bli lycklig, måste du först lida."
Kan du läsa lite mer pretentiöst, Jakob?
Konungen säger:
"Ge ditt eget liv.
Livet du håller så högt.
Ge det frivilligt, annars får alla lida."
Jag fattar inget. Vem är konungen?
Det är kungen. Alltså...
Man måste offra sig frivilligt, annars blir man straffad.
-Offra sig till vad? -Döden, tror jag.
Och vem är kungen?
Det finns en karta över en ö.
Vad jag förstår, hålls en ceremoni där på dagjämningen.
Dagjämningen?
Dagen på året då natt och dag är lika långa.
Det är en ritual. För nån som heter Ostara.
Ska vi åka dit?
-Vad har vi att förlora? -Nej.
Vet du var ön ligger?
-Ja, det vet jag -Falke, det är inte sant.
Det är på riktigt.
-Det låter galet. -Vi har inget att förlora.
-Han driver med oss. -Nej.
Det finns ingen ö med konstiga ritualer.
Tänk om det gör det?
-Du hittar på. -Det gör jag inte.
Hur vet du att det är sant?
Oavsett blir det en rolig resa.
Jag följer med. Bara för att se din min.
Okej.
Det var alltid du och jag, lillebror.
Vi var gänget. Vi var Skipper-killarna.
Vi var Helsinges tuffa killar.
Ingen vågade bråka med oss.
Jag försökte...
Jag försökte att hjälpa dig, men...
...du ville inte.
Din bror var en mördare, det vet du.
Inte nu.
Han dödade min dotter.
Han dödade dem allihop.
Ni låtsas som ingenting,
men ni vet mycket väl.
Jag måste be dig att gå...
Ni borde skämmas.
Rör mig inte. Hycklare.
Ni är ett gäng hycklare. Allihop.
Min dotter är död.
Jag har rätt att vara här.
Jag visste aldrig vad som rörde sig i huvudet på dig.
Ibland känner jag bara...
-...att allt är meningslöst. Förstår du? -Ja.
Min mamma brukade berätta en saga om en pytteliten man,
som var fången i en maskros. Han skrek, men ingen hörde honom.
Det är så jag känner ibland.
Alla är ensamma och inget gör skillnad.
Om du väljer att göra nåt annat, gör det ju skillnad?
Inte om det inte finns någon fri vilja, Jakob.
Om man bara tror på
att man har fri vilja, spelar det ingen roll om man har det.
-Men jag tror ju inte det. -Börja tro på det.
Det kan man inte. Det funkar inte så.
Jag tror på reinkarnation.
Det är ju så himla dumt.
Då spelar ju ingenting nån roll.
Man får bara en ny chans i nästa liv.
Det ser väl du också? Allt är förutbestämt.
Vi kan skrika allt vi orkar i den lilla maskrosen, men...
...ingenting spelar någon roll.
Allt är meningslöst
Var det också meningslöst?
Var det inte skönt?
Jo.
Är det konstigt för att vi är vänner?
Det var första gången för mig.
Förlåt, jag visste inte.
Be inte om ursäkt, Jakob.
Jag är galen i dig.
Men jag tror inte att du känner likadant.
Det tror inte jag heller.
Helt säkert.
Vad är din grej med Marrakech?
Jag vet inte.
Jag har alltid dragits dit.
Jag flyttar efter sommaren.
Jag följer med.
Va?
-Jag följer med. -Vad pratar du om?
Jag menar det.
Jag följer med.
Så röker vi vattenpipa. Och dricker te med massa socker.
När skaffade du den?
Vad är det?
Det är ett datum.
Jag ser det.
Vad för datum?
Mitt dödsdatum.
Hur kan du veta när du ska dö?
Ut.
Skynda dig.
Vad har ni gjort?
Vi har spelat Svarte Petter.
Okej.
Sen blev Thea sur på mig.
Hon sa att jag kastade kort under bordet.
-Gjorde du det? -Ja.
Annars hade jag förlorat.
Älskling?
Får jag prata lite med mamma?
-Hej då, mamma. -Hej då. Älskar dig.
-Gå och lek i ditt rum. -Ja.
Hej. Går det bra?
Ja, jag tror det.
Jadå.
Går det framåt med programmet?
Ja.
Och din pappa och Isobel mår bra?
Ja, det är lite...
-...som vanligt, du vet. -Okej.
Nåt mer?
Tja...
Ni glömmer väl inte mig?
Nej, vi pratar om dig varje dag.
Vad mer? Vad har ni gjort idag?
Idag var Vera på skolresa.
Hon var lite upprörd för busschauffören hade skällt på dem.
De hade hoppat på sätena.
Föraren borde väl vara van när han kör barn hela tiden.
Vet du när du kommer tillbaka?
Inte riktigt än.
Jag har tänkt...
...på allt på sistone.
På det du sa innan du åkte.
-Ja? -Om oss.
Du kanske har rätt.
FÖRAREN VAKNAR UR KOMA
Du kanske har rätt.
Ja. Om vad?
-Om oss. -Ja.
Du jobbar väl inte?
Nej.
-Hur kan jag vara så dum? -Nej. Jag är här.
-Jag är här. Jag lyssnar. -Nej, det gör du inte.
Det är det som är problemet. Du lyssnar aldrig.
Du försvinner. Allt handlar bara om dig.
Vi får prata senare.
Hej, det här är Astrid Agerskov.
Får jag prata med Torben Brink?
-Hej, det är jag som är Astrid. -Hej.
-Kom in. -Tack.
Du kan hänga kappan där.
-Han sover nu. -Okej.
Men det dröjer inte länge innan han vaknar.
Okej.
-Stänger du dörren? -Ja.
Stickar du?
Nej, inte direkt.
Nej, inte alls faktiskt.
Jag har precis börjat.
-Okej. -Jag kan rekommendera det.
-Ja. -Det är bra för själen.
Jag stickar strumpor nu.
Jaså?
Ja, strumpor behöver man ju alltid.
Ja, så känner jag också.
-Man kan inte ha för många. -Nej.
Doris?
Det är han.
Kom.
Hoppas att han är på gott humör.
Kom in. Han ska bara ta sin medicin.
Se så. Öppna munnen. Se så, Torben.
Torben, kan du öppna munnen?
Jag måste tvinga i honom, annars tar han den inte.
Bra.
Okej.
Flickan vill prata med dig.
-Vilken flicka? -Hon där.
-Flickan. -Vill du ha kaffe?
Ja, tack gärna.
Hej.
Jag heter Astrid.
Får jag fråga en sak?
Jag känner dig.
Jag tror inte det.
Vill du spela?
Tjugotvå.
Tjugoett.
Tjugotre.
Får jag fråga en sak?
Minns du att du körde ett studentflak en gång?
Se här.
-Pojkar och flickor. -Ja, det stämmer.
Känner du igen nån?
Jag gillar dem inte.
-Varför? -De är inte snälla.
Varför?
Känner du igen Ida? Minns du henne?
Hon är inte glad.
Inte alls glad.
Flickan är borta.
Var är hon?
Hon är borta.
Hokus pokus, puts väck.
Ursäkta, vad hände med honom?
Det var svårt att begripa.
Hjärnskanningen visade inget, men han låg i koma i tre år.
Sen fick jag med mig den där hem.
Men efter 18 år har jag vant mig.
Tills döden skiljer oss åt.
-Vill du ha en cigarett? -Nej, tack.
Men det finns vissa fördelar.
Han var alltid på mig om rökningen.
Är han aldrig sig själv?
Når du nånsin fram till honom?
"Sig själv"? Vad är det?
Han är sån nu.
Men jag skulle ljuga
om jag sa att jag inte hade övervägt att låta nån annan sköta om honom.
Men å andra sidan,
ibland tittar han på mig, och ger mig en blick...
...och då är det som om...
...den gamla Torben är kvar nånstans därinne.
Torben, för fan.
Torben?
Ring en ambulans.
Torben, kan du höra mig? Torben?
Lugn, lugn...
Skynda på, för fan. Jag är här hos dig.
Du kan vara lugn, Torben.
Så där, ja.
Lugna dig. Jag är här hos dig.
Undertexter: Jenny Johansson