A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Apa azt mondta...
nem mersz elaludni.
Aha.
Miről szoktál álmodni?
Ijesztő dolgokról.
Mesélnél róluk anyának?
Valaki van odalent.
Valamilyen állat.
Hol?
Az üregben.
El akar kapni,
és bezárni, mint a többieket.
Milyen többieket?
Ida osztálytársait.
Láttad Idát odalent?
Nem.
De...
szerinted ott van?
Igen.
Ne hidd, hogy gond van veled!
Csak arról van szó...
hogy apa nem érti meg az ilyesmit.
De én veled vagyok.
Velem mindig beszélhetsz.
De ígérd meg...
hogy elmondod, mit látsz!
Jó.
Elénekelnéd nekem azt a dalt, amit Idának énekeltél?
Rendben.
De csukd be a szemed!
A kedvesem átszeli
Az óceánt
A kedvesem
A tengeren túl jár
A kedvesem
Átszeli az óceánt
Hozd vissza...
Anya!
...a kedvesem...
Anya!
...hozzám
Anya!
SAJÁT GYÁRTÁSÚ NETFLIX TARTALOM
Ismeri ezt a jelképet?
Igen, ami azt illeti, történészként...
mondhatni a megszállottjává váltam.
Nem sokat tudunk róla, de...
vannak ismereteink.
Ez az, ugye?
- Igen, ez az. - Igen.
Ez mindössze 300 éves. A legrégibb leletünk
egy dél-francia barlangból származik, Krisztus előtt 35 000-re datálják.
Egy animista istenkultuszból ered,
amely évezredekre tekint vissza.
Nyomai Európa-szerte megtalálhatók, és határozottan kijelenthetjük,
hogy itthon, Dániában is jelentős szerepet játszott,
a mitológia egyik központi figurája pedig ez az alak.
Lepusman, más néven Nyúlember.
Enehøje szigetén találták 1953-ban, Nakskov közelében,
becslések szerint 14 000 éves lehet.
- Mire utal? - Az élet körforgására. Hadd rajzoljam le!
Az élet... körfogása.
A kör egy évet jelöl. Ez a tavaszi nap-éj egyenlőség,
a nyári napforduló,
az őszi nap-éj egyenlőség,
és a téli...
napforduló.
Ezek sarkalatos eligazodási pontok voltak az emberiség történelme során.
Ez a kultusz a tavaszi nap-éj egyenlőséget...
emelte ki.
- A tavaszi nap-éj egyenlőséget? - Igen.
Úgy hitték, ezen a napon...
megnyílik a másvilág kapuja, így az istenek
megjelennek, és követelik a jussukat.
Ami pedig ezeket
így együtt
összeköti, az...
az Ostara-alakzat.
- Ostara? - Igen.
Az istennő, aki feláldozta magát, hogy...
biztosítsa az élet újjászületését.
Az áldozatot úgy érti, hogy meghalt?
Igen, átvitt értelemben.
Ennek évről évre...
meg kellett ismétlődnie, újra és újra.
De hadd mutassak valamit!
Itt hajtsa fel! Nézze csak!
Ilyen ovális köveket találtak Európa egész területén, így Dániában is.
Mindegyik követ madárcsontvázak mellett lelték.
És mire használták ezeket?
Valószínűleg a tavaszi nap-éj egyenlőség szertartásaihoz kötődnek.
Termékenységi szertartásokhoz. Az ezen a napon fogant gyerekeknek
a nap-éj egyenlőség gyermekeiként különös erőt tulajdonítottak.
Nem tudjuk, hogyan zajlott, de vélhetően...
drámai események mehettek végbe.
- És ez a kultusz még létezik? - Nem.
Vagyis abban az értelemben igen, hogy az egyes újkori kultuszok
például átvették, amit hasznosítani tudtak, de...
az istenek tisztelete a hagyományos értelemben...
nem.
- Köszönöm! - Remélem, segítettem.
Igen.
Maradjon csak! Majd valaki később
- elteszi a könyveket. - Köszönöm.
Emlékszel Ida osztályfőnökére?
Nem, nem igazán.
- Nem emlékszel Henrikre? - Henrikre? Nem emlékszem rá.
Nem tudod, hogy gyanúsított volt-e?
Valószínű. Akkoriban mindenki gyanúsított volt.
Ezt nézd meg! Gyere!
A végzősök sofőrje
- egy jelet rajzolt köré. - Oké.
- Miért? - Nem tudom, de
épp azelőtt tette, hogy rátört volna...
egy roham.
- Rohama volt? - Igen.
- Nem kéne többet aludnod? - Emlékezett Idára.
Szeded a gyógyszereid?
Idáról beszéltünk.
Róla beszélgettünk.
- Nem vagy jól. - Nem figyelsz.
De, hallgatlak.
- Dehogyis. - De igen.
Lene legalább nem tesz úgy, mintha Ida sosem létezett volna.
Gyere be, drágám!
Gyere csak!
Ne szomorkodj, anya!
Hát, nehéz.
Nagyon nehéz nem szomorkodnom.
Tudok segíteni valamiben, anya?
Szeretnél?
Igen.
Segítenél anyunak?
Igen.
Nem, nincs jól.
- Így van. Pocsék helyzet. - Nem kéne egyedül megbirkóznia vele!
Igaz.
- Segítségre szorul. - Igen.
Találtam néhány gyermekpszichológust.
Egyet ajánlottak is nekem.
Ne foglalkozz ezzel, Dennis!
Én már elintéztem.
- Micsodát? - Igen, Jutta átjön.
- Milyen Jutta? - Az én Juttám.
Ugye, viccelsz? Ő nem pszichológus.
Nem, de nekem segített.
Felejtsd el! Képzett pszichológus kell! Gyermekpszichológus.
- Juttának jó érzéke van a gyerekekhez. - A közelébe sem mehet Astridnak!
Már vártam, hogy gyere, Astrid!
A múlt előbb vagy utóbb utolér, ha figyelmen kívül hagyod.
Ezt mondtam Dennisek is:
„Nem óvhatod meg tőle a lányod,
nem rejtegetheted előle!”
De...
- ő nem így kezeli a dolgokat, ugye? - Hát nem.
Emlékszel Jakob Skipperre?
Emlékszem rá.
- Szerinted köze volt hozzá? - Láttam, mi zajlott.
Nagyon behízelgő volt.
Pontosan tudta, mit kell tennie.
Kihasználta őt.
Mit csinált?
Boldogtalanná tette a lányom.
Hogy jutottál be?
Besétáltam az ajtón. Senki sem látott.
Jössz vagy sem?
- Most? - Nem, március 21-én.
A szigetre megyünk.
Azért jöttél, hogy elhívj március 21-re?
- Igen. - Jakob...
Megőrültél! Nincs ott semmi.
Nem tudhatjuk, míg oda nem értünk.
Nem engednének el.
Beszéljek anyukáddal?
Ne, nehogy beszélj vele!
Csak lemegyek hozzá.
- Beszélek anyukáddal, megoldjuk. - Jakob, ne beszélj vele!
Nélküled más lesz.
- Mit mondasz a többieknek? - Miről?
Rólunk.
Az igazat.
- Azaz? - Hát, hogy le sem veszed rólam a kezed.
Te jöttél csókolózni, te marha!
Persze, ha te mondod!
- Astrid, kifelé! - Mit csináltok?
- Menj ki, Astrid! - Semmi baj!
Szeretnél látni valami király dolgot?
Ez egy varázsérme.
Ezt nézd!
Nyújtsd ki a karod, így!
Jól van.
Várj csak! Mi van a markodban?
Hogy csináltad?
Most már a tiéd.
Vigyázz rá!
- Ti jártok? - Nem járunk.
Most menj ki!
Jól van, na!
Miért, nem járunk?
Nem tudom. Járunk?
Egy kicsit.
Tudod, hogy ki az a tanár?
Igen, a neve...
a neve Henrik Malmstrøm.
Ocsmány ember.
Miért mondod ezt?
Jakob soha nem döntött önállóan.
Ezé a fickóé volt
az utolsó szó.
Mi történt vele?
Elmenekült.
Az eltűnések után.
Egyszerűen elfutott.
Elindult.
- Szia! - Szia! Felkészültél?
Persze.
Továbbra sem tudom, mit csinálunk.
- Majd megtudod!
- Szia! - Hellóka! Fő a pontosság, mi?
Össze kellett pakolnom.
- Jó sok cucc! - Minden megvan?
- Igen, minden. - Ez rengeteg!
- De felpakoltál! - Szia!
Hoztad a ruhákat?
Persze, bár egy kicsit necces volt.
Miért kell természetes anyagot viselnünk?
Nyugi! Nem én hozom a szabályokat.
Ez áll a könyvben.
„Az áll könyvben! Nyugi, ezt írja a könyv!”
- Vezethetek? - Anyám ki fog borulni.
Nem tudja meg.
- De ne vezess úgy, mint egy őrült! - Dehogy. Nyugi!
Ezt hallgassuk meg!
- A ti zenétek? - Már hallottátok.
- Én aztán nem. - Te nem hallottad?
- Mennyi idő alatt készült? Tíz perc? - Fogd be!
Ostara...
Miben segíthetek?
Henrik Malmstrømöt keresem.
- Itt lakik? - Ki maga?
Astrid Agerskov.
Újságíró vagyok. Rádióműsort készítek a '99-ben eltűnt végzős diákokról.
- Beszélni szeretnék vele. - Az nem lehetséges.
- Itt lakik? - Nincs itt.
- Megvárom. - Az idejét vesztegeti.
- Beszédem van vele. - Sajnálom, hiába jött!
Lisa!
Társaságunk van.
Ő itt Astrid.
Beszélni szeretne veled.
Értem. Miről?
Azt mondja, újságíró.
A '99-es osztályoddal történtekről szeretne beszélni.
Ida a nővérem volt.
Értem.
Rendben.
Üdvözlöm!
Henrik vagyok.
- Először ezeket állítjuk fel. - Nem, azokat szét kell húzni!
Ja. Segíts! Csak álldogálsz ott.
De hová tetted a...
Mizu?
Most akkor Jakobbal jársz?
Elmondtam volna neked.
Nem tetted.
Nem, olyan gyorsan történt.
Együtt mentek Marrákesbe?
- Jaj, hagyd ezt! - Honnan tudjam, hogy nem?
Onnan, hogy nem lehet. Tudod, hogy veled megyek.
- Haragszol? - Nem haragszom.
Dühös vagy?
Miért lennék az?
Nem tudom.
Talán mert tetszik neked Jakob, vagy ilyesmi.
Jakob? Dehogy!
Megdugna bármit, ami mozog.
Ne haragudj, Ida!
Ida, sajnálom! Nem úgy gondoltam!
De ne légy ilyen naiv!
Jakobról van szó. Tudod, milyen.
Igen, ismerem.
Akkor tudod, hogy nem a legbölcsebb dolog belé szeretni.
Menjünk! Gyere!
- Összpontosíts! - Lazulj, haver!
Mióta él itt?
Nos, 1999 óta.
Miért menekült el?
- Elmenekültem? - Igen, mikor eltűntek.
Dehogy menekültem. A költözés mellett döntöttünk.
El kellett mennem.
Furcsán hangozhat, de...
nagyon kedveltem azt az osztályt.
És Jakob Skippert?
Hallom, közel álltak egymáshoz.
Persze, őt ismertem...
közülük a legjobban.
Ideadná a konyharuhát?
Igen.
Tehát szoros barátságot ápolt egy diákkal.
- Miért? - Barátságot? Nos...
Elég sokat beszélgettünk. Gyakran fordult hozzám tanácsért.
Irányítható volt?
Irányítható? Ezt hogy érti?
- Befolyásolta őt? - Nagyon remélem.
Nehéz időket élt át akkoriban.
Tesztelgette a határokat.
Lizával segíteni akartunk neki, így befogadtuk.
Reméltük, hogy segíthetünk.
Ha közel álltak egymáshoz, miért nem ment el a temetésére?
- A temetésére? - Nem tudta, hogy meghalt?
Öngyilkos lett.
Nem.
Nem tudtam.
Évek óta nem beszéltünk.
Ismeri ezt a jelet?
A sírkövén láttam.
Ez egy ősi pogány jelkép.
Nem.
- Miért rajzolták körém? - Jó kérdés, miért?
A végzősök sofőrje rajzolta oda.
Meg tudná...
magyarázni?
Hát ezért jött.
- Azt hiszi, közöm volt a dologhoz. - Volt?
Nem.
Miért ártottam volna nekik?
Mindent imádtam bennük. Érti?
Magyarázza el, miért törölték az iskolai nyilvántartásból!
Na? Nem akarta, hogy megtalálják?
Nehéz megtalálni?
Nehezen talált rám?
Mit művelt?
Miről beszél?
- Mit művelt? - Szóval...
ön mit gondol, mit műveltem?
Nem különös, hogy azon tűnődöm, ön, az osztályfőnökük az eltűnésük előtt...
Mivel gyanúsítgat?
Nem gondolja, hogy fáj, ha ilyesmit kérdez?
Mégis mi a fenével vádol engem?
Na?
Én... Nem is tudom.
Nem tudom. Bocsánatot kérek!
Ne! Én kérek bocsánatot!
Nincs jogom neheztelni önre.
Megértem az érzéseit.
Magam sem dolgoztam még fel.
Ezt az egészet.
Kér egy italt?
Rendben.
Adj egy kortyot!
- Hová is tettük? - Abban van valahol.
Á, bingó!
Tessék!
Ez a házi pia?
Add csak ide!
Kíváncsiak vagytok a jövőtökre?
De mennyire! Csapjunk bele!
A grimoár hat próféciából áll.
Hát persze.
Dobj egyet!
- Nem szeretnék! - Hajrá!
- Dobj! - Nincs kedvem.
Ez csak hülyülés. Majd én!
Rendicsek.
Hatos.
El fogsz veszíteni valamit.
Micsodát?
A szüzességednek rég lőttek.
Mi ütött beléd?
Bagoly mondja verébnek, te marha!
Jól van.
Hármas.
Szenvedni fogsz.
- Szenvedni? - Nagy kár.
- Nem akarok. - Ez végleges. A grimoár nyilatkozott.
„A grimoár nyilatkozott.”
A kérdés csak az, szenvedhetsz-e ennél is jobban.
- Fogd be! - Amelia!
- Igen. Vagy... - Nem.
Nem.
Viccelünk.
- Ez csak egy könyv. - Viccelünk.
Kettes.
Megbűnhődök.
Csúcs!
Karma.
Ebből majd tanulsz!
Gyerünk!
Te jössz! Mi már dobtunk.
Gyerünk!
- Jó. - Csak egy kocka. Nem harap.
Egyes.
Feláldoznak.
- Hú! - Feláldoznak?
Veszélyesen hangzik.
Nagy kár.
Ez nevetséges!
Mind ilyen lehangoló? Hadd dobjak újra!
- Nem lehet. - Ne már!
Én is akarom.
- Add a kockát! - Nem viccelek!
- Nem baj. - A grimoár nyilatkozott.
- A grimoár nyilatkozott. Ne már! - Ide a kockával,
- vagy a tűzbe dobom a könyvet! - Varázskönyv. Nem ég el.
Akkor tűzre vele!
- Csináld! - Nem!
Nem akarom kihívni a sorsot.
Gondoltam. Te jó ég, mekkora észkombájn vagy!
- Csirió! - Egek!
Én is kérek, ha veletek fogok lógni!
Esztek...?
Lélegezz mélyen!
A tested elnehezedik.
Mire hármat számolok,
azon a helyen leszel, amelyet az álmaidból ismersz.
Egy.
Kettő.
Három.
Nyisd ki a szemed, Astrid!
Elmondanád, milyen helyen jársz?
Ködös.
És esőszagú.
Körül tudsz nézni?
Nem akarok! Haza akarok menni!
Mi nyugtatná meg?
Mikalának hívja.
Nézz a kezedre!
Astrid!
Érzed, hogy Mikala fogja a kezed és vigyáz rád? Nem vagy egyedül.
Érzed?
- Igen. - Nagyszerű!
Próbálj haladni, Astrid!
Szép lassan!
Beljebb!
Mikala majd vigyáz rád, és minden lépésnél segít téged!
Semmi baj nem érhet.
Valami lóg ott.
Látod, hogy mi az?
Egy nyaklánc.
Látod, milyen nyaklánc az?
Arany nyaklánc.
Horgony alakú medállal.
Az biztosan az Idáé!
Astrid!
Astrid, látod Idát?
Itt van.
Kicsoda, Astrid?
Az, aki elvitte őket.
Hogy néz ki?
- Ő kicsoda? - Veszélyes.
Valamilyen állat.
Meg kell találnia Idát!
Közelebb kell mennie!
Astrid, hallgass rám!
Közelebb tudsz menni?
- Astrid! - Segíts!
Látod Idát? Astrid!
Már jön is!
Segíts, anya!
Astrid, látod Idát?
- Ki akarok jutni! Segíts! - Menj közelebb!
Astrid, látod...
Tovább kell menned, Astrid!
- Astrid, látod... - Mi az ördög folyik itt?
Astrid!
Gyere, kicsim! Lélegezz, Astrid! Gyerünk, lélegezz!
Mi történt vele?
Azonnal hozza vissza! Most rögtön!
Astrid, mire
- hármat számolok, felébredsz! - Ébressze fel! Most!
Nem, vissza kell hoznia Idát!
Fogd meg Ida kezét!
Állj le, és hagyd békén!
Teljesen megőrültél?
Astrid, nézz rám!
Astrid!
- Nézz apára! - Ébredj!
- Anyu! - Hallgass rám!
- Astrid! - Lélegezz!
Látta Idát.
- Dehogy látta Idát, a pokolba is! - Látta!
Ida halott!
Fogd végre fel! Ida halott!
Astrid, gyere!
Lélegezz... Figyelj, segítek felállni! Csak szép lassan! Így!
Gyerünk! Karold át apát,
és akkor felállunk! Úgy!
Ida nem halott.
Így! Most apával vagy, jó?
Ida nem halott!
Látta őt!
Látta!
Nem halt meg.
Jó estét!
Van itt valaki?
Jó estét!
Igen, mi történt?
Ő a lányom. Nem tudom magához téríteni...
Megértem a bánatát.
Nem erről van szó.
Akkor miről?
Szerintem nem valós magyarázatot keres.
Tehát azt mondja...
hogy az eltűnésük nem valós?
Dehogy, az...
nagyon is valós.
Szerintem rossz kérdést tesz fel.
Mi lenne a jó kérdés?
Kell, hogy legyen válasz!
- Ön szerint valaki más tudja a választ? - Igen.
Szerintem valaki tudja, mi az igazság.
Nem érezte még úgy, hogy valami csak önnek valóságos?
De igen.
Micsoda?
Gyerekkoromban látomásaim voltak.
Amikor a nővérem eltűnt.
Miféle látomásai?
Rémálmok. Rémálmaim voltak.
Valósak voltak?
Nem.
Vagyis persze...
Számomra valóságosnak tűntek.
És elmúltak?
Kigyógyítottak belőlük.
- Kigyógyították? - Igen.
Abból, hogy önmaga legyen.
Szia, Lisa!
Hamarosan indul az utolsó busz.
- Már ilyen későre jár? - Igen.
Maradhat éjszakára, ha gondolja.
Van vendégszobánk.
Nos, az...
- Nagyszerű! Megbeszéltük. - Köszönöm!
Megvetem az ágyat.
- Kell segítség? - Dehogy. Maradj csak!
- Köszönöm. - Kösz, Lisa!
Nem is tudom.
Micsodát?
Kezdem megkérdőjelezni...
hogy mi a helyes út és minek van értelme.
Mindig azt hittem...
hogy majd mindent megértek, vagy minden értelmet nyer, amikor...
felnövök és gyerekem lesz.
De amikor így lett...
továbbra sem volt...
semmi értelme.
Szerintem jó úton jár.
Nem járunk mind egy utat.
Szerintem a legjobb, amit tehet...
az, ha minél jobban beragyogja az ösvényt, amelyen halad.
Végtére is...
egyedül vagyunk.
Jakob, ne itt!
Ne aggódj! Alszanak.
Hé!
Minden rendben?
Mi a baj?
Nem tudom.
Olyan szomorú vagyok legbelül.
Magányos.
De hisz itt vagyok!
És ha majd nem leszel?
Miért ne lennék?
Egyszer mindennek vége.
Nekünk nem.
Neked és nekem.
Most kezdődött.
Szeretlek.
Amióta először megláttalak.
Én is szeretlek.
Nahát, mindent beleadtál!
- Miért is ne? - Na, igen.
Kicsit alulöltözöttnek érzem magam.
Arra a szigetre megyünk.
Hogyan kéne átjutnunk?
- Úszunk? - Nyugi! Megoldom.
A könyv erre is választ ad?
Amúgy mi van rajtad?
Mi ez?
Anyu szőrmekabátja.
- Ugye nem kötjük el valaki csónakját? - Dehogy!
Te szerezted?
Nem, nem én.
Akkor kicsoda?
A sors keze. Segítsetek!
Tudsz evezni?
Még szép!
Nyomjuk kicsit beljebb, mielőtt beugrok!
Segíthetek?
Vigyázz!
Köszi.
Hogy jutunk oda fel?
Erre menjünk!
Az induláshoz több utast kell bevárnunk!
Hé!
Láttam magát!
Miért követ?
Elnézést!
- Ne nyúlj hozzá! - Nézd! Kell?
- Nem kell! - Vedd el!
Ne! Hagyd abba!
- De idegesítő vagy! - Vigyázz anyuci kabátjára!
- Igen, drága volt. - Dehogyis!
- Fejezzétek be! - Nem nagy ügy.
Megkomolyodnátok?
- Lazíts már! - Jakob, itt nincs semmi.
Tudtad, hogy nincs itt semmi, mégis jönni akartál.
- De komolyak vagytok! - Nem Jakob hibája.
Nem szórakozhatunk?
Nézd, nincs itt semmi.
- Visszaevezhetnénk? - Ja.
- Megfagyok. - Menjünk! Nagyon hideg van.
- Hé! Nézzétek! - Állj le, Jakob!
Mi a franc?
Mit csinálnak?
Én megmondtam!
Mi az?
- Menjünk oda! - Nem!
- Menjünk! - Menjünk oda?
Igen.
Csak úgy beállnál közéjük, vagy mi?
Igen.
- Azt nem tehetjük! - De.
A grimoár szerint bárki csatlakozhat.
Jakob, láttad, mi van rajtuk?
- Igen. - Csak színészkednek.
Csináljuk!
Ezért jöttünk.
Én megyek.
Mi a legrosszabb, ami történhet? Gyertek!
Mit szeretnél?
Gyertek!
Visszaevezhetek veled.
Szedd össze magad, Falke! Menjünk!
Akkor ezt tesszük, jó?
Hát legyen!
Gyertek!
TALÁLKOZZUNK A KOPPENHÁGAI VIDÁMPARKBAN PÉNTEKEN 14 ÓRAKOR!
Ostara
Megtaláltuk Ostarát!
Ida, menjünk! Ez már vad. Menjünk, jó? Gyere!
Menjünk!
- Minden oké. - Mi van?
Gyere!
Így! Nagy megtiszteltetés ért.
A kedvesem átszeli az óceánt
A kedvesem a tengeren túl jár
A kedvesem átszeli az óceánt
Hát hozd vissza a kedvesem hozzám
Hozd vissza, hozd vissza
Hozd vissza a kedvesem hozzám
Hozzám
Hozd vissza
Hozd vissza a kedvesem hozzám
A feliratot fordította: Poór Anikó