EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jakob, kom nu.
Slip mig. Giv slip.
Jakob, det er nok.
Jeg kan ikke lide det her.
Falke.
ORIGINALT INDHOLD FRA NETFLIX
Rolig.
-Giv slip. -De kan høre dig.
-Slip. -Rolig.
Undskyld.
-Hvad vil du? -Undskyld.
-Undskyld, hvis du blev bange. -Hvorfor har du fulgt efter mig?
Du ligner hende ikke.
Er I overhovedet søstre?
Hvem er du?
Kan du gætte, hvem jeg er?
-Falke? -Bingo.
De kan høre os.
Du bliver nødt til at komme med. Kom.
Jeg gør dig ikke noget.
Kom.
Kom med.
Kom.
Hurtigt.
Der...
Godt. Kom herop. Kom bare.
Kom. Kom herind.
De kan ikke høre os herinde.
Ja.
Okay.
Har du din optager med?
Optag. Du skal optage.
Okay. Godt.
Okay.
Du var ikke klar før. Okay?
Men nu har du brikker.
Og nu kan du forstå mine brikker.
Og... ja... 21.
-Okay. 21. -Ja.
-Enogtyve, der forsvandt? -Nej. 21 brikker, ikke?
-21, 22, 23. Einundzwanzig, twenty... -Jeg forstår ikke,
-hvilke brikker, snakker du om? -Nok. Okay.
23, 22, 21... jo.
Enog...
-Har du hørt sangen? -Ja, jeg har.
Ja, så ved du det. Den vigtigste brik...
-Er sangen. Sangen er den vigtigste... -Nej, for helvede. Ikke sangen.
Nej. Hey. Du skal ikke gå.
Jeg har fået volt igennem hjernen. De siger...
...Ostara, hun er Ida.
Shh.
-Ida er Ostara? -Ja.
Og det hele stod jo i bogen.
Hvad for en bog?
Jakobs bog, ikke? Der stod det hele om ægget og Ostara.
Regn det ud.
Du skal forklare det bedre.
-Hvad er det for et æg, du snakker om? -Ægget.
Hun drak det, og så skete det.
-Hvad skete der? -Alt det, der stod i bogen.
Hvor er den bog nu?
Den er væk. Væk.
Men det gik i opfyldelse.
For Jakob han blev straffet.
Og Amelia mistede, og jeg lider, og Ida er...
Ida er hvad?
Ida hvad?
Hun blev ofret.
-Hvad har du gjort ved hende? -Jeg har ikke....
Jeg ville aldrig gøre hende fortræd.
Hvad skete der den nat, de forsvandt?
Det var ikke der, det skete.
-Det var før det, det skete. -Før det? På...
Var det på øen?
Ja, lige præcis. Nu forstår du. Du forstår det.
Hvad skete der på den ø?
Jeg så...
Jeg så det, jeg så.
Og det jeg så, det gav... har ingen logik.
Gør det, Falke.
Du skal ikke være bange.
Hvad skete der med Ida?
Jeg ved ikke. Spørg Idas mor.
-Idas mor? Min mor? -Ja, din mor, Idas mor. Ja.
-Hvorfor min mor? -Hun vidste, det ville ske.
-Hvordan skulle hun vide det? -For Ida var indespærret.
Hun var indespærret, og Idas mor var bange.
Hvordan vidste hun det?
Det ved jeg ikke, men hun vidste, Ida ville forsvinde.
Men...
Jeg ved, jeg har ret, men mine brikker passer ikke sammen endnu.
Jeg kan ikke komme videre.
Min vej, den er slut her. Men du kan.
Du vil finde sandheden.
Og hvor finder jeg den?
Chaufføren.
Chaufføren, han har brikker.
Jamen, han er indlagt. Jeg kan ikke...
Og netop derfor. Han er tættere på.
-Han er ikke rask. -Nej. Og det er du?
Tag hen til ham.
Equinox.
Astrid.
Hør sangen Astrid.
Forfra og bagfra.
Torben?
Torben, kan du høre mig?
Det er Astrid.
Du prøvede at fortælle mig noget sidst.
Var det noget om studentervognen?
Torben?
Hvis du kan høre mig, vil du ikke give mig et tegn?
Hvad laver du her?
Jeg vil bare spørge ham om noget.
Jeg vil gerne have, at du går.
Kommer han sig?
Vil du godt være sød at gå?
Torben, vil du give tegn, hvis du kan høre mig?
Han kan ikke høre dig. Han kan ikke høre nogen.
Han er hjernedød.
Det er slut.
Der er ikke mere liv derinde.
Jo, men er der ikke en chance for, at han måske vågner, eller...
-Vi slukker i morgen. -Det må I ikke.
-Vi må gøre lige, hvad vi vil. -Hvad hvis han...
Må jeg godt få den sidste tid, min mand har alene med ham?
Jo, men kan han vågne? Hvad hvis han vågner?
Du forstår det slet ikke, vel?
Det er dig, der er skyld i det.
Han bevæger sig.
Han bevægede fingrene. Han bevægede sig.
Vil du godt holde op nu?
Hvor vover du?
Lene?
Astrid, kommer du der?
Du vidste noget.
Du vidste, at Ida ville forsvinde.
Hvad er det, du siger?
Hun måtte jo aldrig gå ud.
Hun skulle altid være på sit værelse.
Det er simpelthen ikke rigtigt, Astrid. Du husker forkert.
I skændtes altid.
Vi skændes da ikke mere, end...
...andre teenagepiger og deres mødre normalt gør.
Du ville ikke have hun skulle tage med på studentertur, det kan jeg huske.
Sikke da noget vrøvl.
Jeg ville bare have, at...
...at hun skulle passe på sig selv.
Og det er da ikke det samme, som at hun ikke måtte tage med.
Men du var lille dengang,
og selvfølgelig husker du tingene anderledes.
Jeg ville bare passe på hende.
Ja, ligesom mødre nu passer på deres børn.
Ligesom jeg passede på dig.
Men...
...du passede jo ikke på mig.
Du var der jo ikke.
-Nej. -Nej.
Det var da ikke min skyld.
Astrid, jeg var den eneste, der troede på dig dengang.
Og det var Dennis.
Dennis, der tog dig fra mig.
Men jeg var jo syg.
Og du blev ved med at sige, jeg godt kunne finde hende.
-Ja. -Jeg var ni år.
Og jeg var ni år!
Det er kommet tilbage, ikke?
Det kan jeg se på dig.
Det kan jeg da mærke. Du oplever det igen, ikke?
-Jeg er ikke syg. -Nej, det ved jeg godt.
Du er ikke syg.
Der er ikke noget galt med dig.
Du er altid haft en særlig forbindelse til Ida.
Jo.
Du har en særlig evne.
Og den skal du tro på.
Der er ikke noget galt med dig. Nej.
Jeg åbner lige.
Ja.
Gør det ondt, når jeg lyser dig i øjnene?
Jeg kan forstå, du har rigtig mange mareridt.
Har du nogensinde prøvet, at de kom, mens du var vågen?
Jeg er altid vågen, når de kommer.
Nej, du vågnede af det. Det er rigtigt, men det sker kun, når du sover.
Nej, jeg sover ikke.
Jeg er sikker på, at det føles, som om det er virkeligt det, du oplever.
Har du tit hovedpine?
-Nej. -Prøv lige at kigge ned på maven.
Ja, helt ned. Sådan der. Og op.
Den vej. Der.
Jeg vil bare gerne hjem.
Ja.
Har du prøvet, lige før det kom, at...
...at du kunne høre noget, eller lugte noget eller mærke noget?
Nej, ikke før, men nogle gange er den her lugt i hulen.
Sådan der.
Og så skal vi bare have dig ned at ligge.
Kom. Bare læg ned. Hvis du lige...
Så kommer der et lille stik.
Hvis du bare tager en dyb indånding.
Hvis I lige kommer med herind.
Altså, konklusionen er, at der er ikke noget.
-Det var det, jeg sagde. -Jamen det kan ikke passe.
Det er vel en god nyhed, at hun er sund og rask.
-Jeg ved, der er noget galt med hende. -Lyt til lægen, Dennis.
Altså, rent fysiologisk er der ikke noget.
Der er intet at spore. Ingen tumorer.
Hun har ikke epilepsi, og i hendes blodprøver er der intet usædvanligt.
Der er intet usædvanligt, men det er helt tydeligt, at der er noget galt med hende.
Jeg forstår godt jeres situation.
Jeg ved godt, hvad I har været igennem. Og det gør mig ondt...
Ida?
Slip mig!
Slip mig nu!
-Astrid, kig på mig. -Giv nu slip!
-Skat, kan du høre mig? -Slip mig!
Fortæl mor, hvad der sker.
Slip mig nu!
Far, I må tro på mig.
Det er ikke noget, jeg finder på.
Jeg kæmpede for at komme væk.
Jeg ved det godt.
Nu skal du bare tage det roligt.
Jeg er lige her hos dig.
Men du lytter ikke på mig.
Jo, det gør jeg i hvert fald. Jeg hører alt, hvad du siger.
Han er kommet for at tage mig.
Prøv at se om, du kan sove lidt nu.
Du var ikke klar før.
Men nu har du brikker.
Og nu kan du forstå mine brikker.
-Og ja, 21. -Enogtyve, der forsvandt?
Nej. 21 brikker. 21, 22, 23. Einundzwanzig, twentytwo...
Jeg forstår det ikke. Hvilke brikker?
Nok. Okay.
Det er solhverv.
22 DEC DØD VINTERSOLHVERV
Forlæns og baglæns.
Ostara
Astrid, du er den næste.
Nej.
Astrid, du er den næste.
Hvad sker der her?
Far, det hele hænger sammen.
Jeg er en del af det her.
-Hvad er det, der sker? -Jeg er en del af det her.
Prøv at se her.
Jakob, Amelia og Falke, de var allesammen på øen,
på jævndøgn sammen med Ida. På jævndøgn.
Ida, hun forsvinder.
Hun er den eneste, der forsvinder, fordi hun er den udvalgte, hun er Ostara.
Hun var gudinden på denne her ø.
Og jeg ved ikke helt, hvad der skete eller hvordan, men
der er bare et eller andet med de datoer.
Der er et eller andet. Falke bliver ved med at sige d. 21.
Og d. 22. og d. 23. Det bliver han ved med at sige.
Det har jeg optaget.
Jakob dør d. 22. december.
D. 21. marts der er de på øen på equinox.
D. 21. juni der forsvinder de allesammen.
Det vil sige, øh...
...vintersolhverv
og forårsjævndøgn, og d. 21. er sommersolhverv,
og hvad er det, der mangler?
Det er efterårsjævndøgn.
Det er d. 23. september.
Min fødselsdag.
Jeg er også involveret i det her, far.
-Kan du ikke se det? -Skat.
Du kan ikke se det.
Hvad hvis jeg aldrig har fået syn, og hvis...
-Jeg har brug for, at du lytter til dette. -Ja.
Jeg har virkelig brug for, at du lytter til det.
Det er meget vigtigt, du lytter til mig.
Lad være. Nej, kig på mig.
-Jeg har brug for, du tager det alvorligt. -Det gør jeg.
-Jeg har brug for, du tager mig alvorligt. -Jeg tager dig alvorligt.
-Okay. Lyt til det her. -Jeg skal nok lytte. Jeg lytter.
-Lyt til det her. -Ja.
Okay. Vent lidt. Lyt.
-Prøv at høre. -Ja.
Vent.
-Lyt. -Ja.
Vent lidt. Vent.
Det var der lige før.
Prøv at høre, han siger Astrid. Det sagde han til mig.
Han sagde det til mig.
-Det kan ikke være rigtigt. -Astrid.
Du lytter jo ikke til mig.
Du lytter ikke.
-Nej. Du skal lytte. -Det var her lige, det kan jo ikke...
Nu skal du lytte til mig. Kom her.
Det gav mening. Det gav mening lige før!
-Læg den. -Det gav mening lige før!
-Læg den her. -Det gav mening lige før.
Prøv lige at lægge båndoptageren. Så.
Rolig nu. Sæt dig her, sammen med mig.
Kom.
Nu sætter vi os herned sammen.
Rolig, skat. Træk vejret.
Nu bliver du nødt til at lægge den skyld fra dig.
Ikke? Du gjorde ikke noget forkert. Du kunne ikke gøre noget.
Du kunne ikke have reddet Ida.
Du kunne intet have gjort.
Det er ikke din skyld.
Og alt det der Ostara, det er et eventyr, skat.
Det er bare et eventyr, ikke? Du kunne ikke have gjort noget.
Du har ikke noget skyld i alt det her. Så.
-Men det var der lige før. -Træk vejret stille og roligt.
Vi har haft god succes med et lille værksted, vi har bygget op.
Det kan være, vi skal gå op og kigge på værelset.
Kom, skat.
-Far, jeg vil ikke være her. -Kom nu. Tag dine ting.
Kom, skat.
Her er så dit værelse.
Nu skal du bare føle dig hjemme, ikke?
Gør det til et sted, du kan lide at være.
Lad os gå ind og kigge.
Hvorfor skal jeg bo her?
Du skal ikke bo her.
Du skal bare være her, til du får det bedre, ikke?
Hvordan skal jeg få det bedre?
Altså...
...til at starte med, så giver de dig noget medicin.
Så mareridtene holder op.
Ikke? Og det er jo godt.
Så jeg får ikke mareridtene mere, hvis jeg tager medicinen?
Nej, det gør du ikke.
Så bliver alting fint.
Hvordan skal Ida så komme tilbage?
Alt det der, det finder vi ud af.
Okay?
Det skal nok blive godt.
Hov, hvad er der sket med Michala?
Jeg tabte hende.
Hej.
Hvad er der galt? Er der sket noget?
Ja.
Jeg kommer hjem nu.
Okay.
Undskyld.
Du skal ikke undskylde. Bare kom hjem.
Vi har savnet dig rigtig meget.
Det er Astrid.
Det er Mathias, Jakobs bror.
Hej.
Det lyder måske lidt mærkeligt, men
Jeg har modtaget et brev til dig.
Til mig?
Ja. Det ligger hernede i butikken, og du kan bare komme ned og hente det.
Det kan jeg desværre ikke. Jeg er på vej hjem til Bornholm.
Okay, men det er fra Jakob.
Fra Jakob?
Ja, der står det er fra Rumænien.
Et sted, der hedder Marrakesh.
Undskyld, kan vi lave et stop på vejen?
Her.
Tak.
Døde Jakob i Rumænien?
Ja.
Så du vidste godt, hvor han var?
Hvorfor løj du?
Fordi jeg blev nervøs, da du kom og ville rode op i fortiden.
Jeg ville ikke have Jakob trukket ind i alt det,
han måske lige var sluppet ud af.
Jakob var forbi for nogle måneder siden for at låne penge igen.
Men der var noget anderledes over ham. Han var sådan mere afklaret.
Som om han havde fået ro på en eller anden måde.
Jeg tror ikke, han begik selvmord.
Tror du, nogen slog ham ihjel?
Selvmord, det giver bare ikke mening, altså.
Han var gladere end længe, og hvorfor skulle han tage derned
-for at begå selvmord? -Hvad skulle han der?
Hvad er det for et sted?
Jeg ved det ikke. Han sagde kun, at han endelig havde fundet det,
han havde ledt efter så længe.
Ostara flyder i blodet, som vandet flyder i floden.
Siger det dig noget?
Nej.
Den er revet ud af en bog.
Lover du at sige, hvis du finder ud af noget?
Hej. Du har ringet til Astrid.
Jeg kan ikke tage telefonen, men læg en besked, så ringer jeg tilbage.
Hej.
Hvad er der sket? Hvor er du?
Ring til mig, ikke?
Jeg har gjort det, jeg skulle. Hun har mine brikker nu.
Ti stille med den lortesang. Hold nu kæft!
Kan du tilgive mig?
Jeg gør det godt igen.
Gør det godt igen.
Alt på plads. Plads til alt.
Og også der.
Alt på plads. Plads til alt.
Tekster af: Toke Lasvill-Andersen