EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
SJU TAPTE ANROP
ER DU PÅ FLYET?
ALT ER OK. UNNSKYLD.
Vi er her.
Der borte. Du kan gå resten av veien.
VELKOMMEN TIL MARRAKECH
Kan jeg hjelpe deg?
Ja, unnskyld. Jeg...
...leter etter denne... Er dette riktig adresse?
Er det her?
Jeg heter Astrid, og jeg leter etter...
Astrid?
-Kjenner du meg ikke igjen? -Amelia?
ORIGINALINNHOLD FRA NETFLIX
Den lille fuglen fløy alltid ved hennes side.
De var jo bestevenner.
-Men et år kjent som... -Harens år.
Ja. Da ble alt annerledes.
Da vårgudinnen Ostara og fuglen kom tilbake, som de pleide,
var det en hel flokk med harer som møtte dem på engen.
En av harene var større og mektigere enn resten.
-Harekongen. -Den så på fuglen,
og den ble så forelsket at den var helt ute av seg.
Den danset og danset hele natten.
Om morgenen, da Ostara skulle hjem, ville ikke fuglen dra.
-Tiden er ute. -Jeg kommer.
Jeg skal skynde meg.
Fuglen ble hos harekongen. Ostara dro hjem, alene og ulykkelig.
Da hun kom tilbake våren etter,
var det masse egg på engen. Ett av eggene klekket.
Og den søteste lille påskeharen hoppet bort til henne,
og hun ble fylt av glede.
Helt siden den dagen har haren kommet med påskeegg.
Natten går fort. Jeg kommer tilbake i morgen tidlig.
-God natt, skatten min. -God natt.
Jeg kommer tilbake.
-Hvor mange ganger har du vært her? -Det er min første.
-Du venner deg til det. -Jeg skal hjem snart.
Det sa de til meg også. Det er min sjuende gang.
Jeg kommer ikke tilbake. Jeg er ikke syk.
Mamma sier at jeg er spesiell.
-Ja, vi er spesielt gale. -Du er kanskje det, men ikke jeg.
Hvorfor er du her da?
-Kan du ta bagasjen hennes? -Takk.
Så fint at du kom nå.
Jeg er nettopp ferdig med 60 dagers stillhet.
Er det ikke vakkert her?
Cybele, fred.
-Cybele. Hvorfor kaller han deg Cybele? -Jeg heter det.
Hva med Amelia?
Jeg skiftet ham. Hun er ikke her lenger. Hun var en plaget sjel.
Ida var den eneste hun elsket.
Det var ikke sunt. Amelia ville ha Ida, men også være Ida.
Så da Ida forsvant, var det ingenting igjen.
Så jeg dro og begravde henne.
Nå er det Cybele.
Cybele lever i nuet, og Cybele er lys.
Jeg leter etter stedet Jakob døde.
Skjedde det her?
Ja.
Som Amelia valgte han å avslutte livet her.
-Astrid, kom. -Ja.
-Hei. -Jakob?
Du er så snill. En pappajente.
-Er det meg? -Nei, det er ikke meg.
Det er meg om jeg var en mann.
-Hei. Hvorfor sitter du her?
-Har vi faste plasser? -Jeg tror ikke det.
Vi pleier å sitte sammen.
God morgen. Finn plassene. Håper dere har hatt en fin helg.
Åpne bøkene på side 73. Kapittel 4.
Da starter vi.
Panteisme. Hva betyr det?
Gresk. "Pan" betyr alt. "Teos" betyr gud.
"Panteisme". Gud er alt. Alt er gud. Universet. Naturen...
Hei.
Er vi ok, eller?
Du er sint på meg.
-Du må si noe... -Jeg må ikke noe som helst.
-Det var jo du... -Som hva da?
Hva gjorde jeg?
Du sa det var deg og meg.
-Skal vi sette i gang? -Ja
Jakob ringte meg før han døde.
Jeg tror det var herfra.
-Jeg visste ikke dere hadde kontakt. -Vi hadde ikke det.
Han var usammenhengende og ute av seg.
Han sa at han så noe rett før Ida forsvant.
Og noe om ei bok.
Han sendte meg den siden her, som jeg fikk etter hans død.
Vet du noe om det, eller...
-Vet du hvor den kommer fra? -Nei.
Hvordan virket han? Var han redd, eller...
Jakob kom seg aldri etter det som skjedde.
Kom.
Jakob fikk for seg at han skulle dø på en bestemt dag.
Han døde den dagen han fikk tatovert på armen da han var 18 år.
Den 22. desember.
Årets mørkeste dag.
Her ringer vi solen ned.
Som takk for lyset den har gitt oss.
Hvorfor heter det Marrakech?
Det var drømmen til meg og Ida.
Da Ida forsvant, reiste jeg alene.
Marrakech var ikke helt som vi trodde,
så da bygget jeg dette.
Cybele, de venter på deg.
Det er kveldshilsenen vår. Blir du ikke med?
-Kom når du er klar. -Takk.
Astrid, det er tid for mat.
Et øyeblikk.
Det du gjør er farlig. Jeg har sett det.
Medisinen hjelper deg.
Vil du ikke at det skal forsvinne?
Jeg ser leter søsteren min. Hun er fanget i en hule,
og hvis jeg tar pillene, kommer jeg ikke dit lenger.
Jeg er den eneste som kan få henne hjem.
Det er ikke virkelig. Det sier de voksne.
-Ser du meg? -Ja.
-Og jeg finnes? -Ja.
Hvordan vet du at synene våre ikke finnes?
Jeg har ikke syn. Jeg har stemmer.
-Hva sier de til deg? -Jeg hører ikke på dem.
Kanskje de vil si deg noe.
Akkurat som hulen viser vei til søsteren min.
Kanskje de prøver å hjelpe deg.
Er dere ferdige?
Sett tallerkenene på kjøkkenet. Snart er det historie.
Er du ikke redd?
Jo, veldig.
Astrid? Går det bra?
Kom. Vi begynner nå.
Bare bank i veggen. Det gjorde vi med han som bodde der før deg.
To bank betyr "ok".
Vær så god.
Bra jobbet.
Skal jeg la lyset være på? Ok. Sov godt.
Ida?
Hva gjør du her? Du burde ikke være her.
Cybele, se på meg.
Rolig nå.
Cybele, se på meg.
Rolig nå.
JEG ER IKKE SYK
Jeg er ikke syk.
Skal du aldri tilbake på skolen?
Astrid, la henne være. Gå ut.
Bare bli i senga, ok? Trenger du noe?
-Bare la meg være. -Greit.
Selvfølgelig.
-Lar du henne ligge? -Hun er syk.
Hun har vært syk i tre uker. Skal hun ikke til legen?
-Slutt. -Det ender med at hun stryker.
Da tar hun eksamen senere. Det går bra.
Ida? Nå må du stå opp.
-La henne være. -Nei. Slutt.
Alle har hatt kjærlighetssorg. Det hjelper ikke å ligge under dynen.
Du skjønner ingenting.
Det er mynte. Det hjelper.
Jenta mi. Hvor lenge har du kastet opp?
I noen dager.
Er du gravid?
-Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. -Ta det med ro. Jeg skal hjelpe deg.
Vi finner ut av det.
-Jeg skulle til Marrakech. -Det kan du ennå. Hør her...
Det skal du.
-Kan jeg ikke fjerne det? -Jo, men det synes jeg ikke du skal.
Det tror jeg du vil angre på.
En gang fikk jeg den beste gaven.
Vet du hva det var?
Deg.
Det går bra.
Astrid.
Jeg må ha den. Gi meg Cypranius nå om du har den.
Oj!
Han virket annerledes, mer rolig.
Han sa at han hadde funnet det han hadde lett etter lenge.
Hva er det med den boka? Hva står det i den?
Du sa du ikke kjente igjen siden. Hva er det du ikke forteller meg?
Svar meg!
Alt som sto i den boka, gikk i oppfyllelse.
Ingenting er tilfeldig. Heller ikke at Falke, Jakob og jeg ble igjen.
Jeg forstår ikke.
Hva betyr siden? Hvorfor sendte Jakob den til meg?
-Han ville advare deg. -Mot hva?
Jevndøgnet går i ring og gjentas hvert 21. år.
Og det er nå. I år.
Det vil skje igjen.
Ida var Ostara og forsvant.
Jakob trodde du var nestemann. Ostara strømmer i blodet.
Det står det, men han visste det ikke.
-Han visste ikke at dere ikke er søstre. -Vi er jo søstre.
Vet du det ikke?
-Jeg er så lei for det. -Hva mener du?
Spør mora di.
Hun vet mer enn meg.
Hva i helvete? Ida! Går det bra med deg?
Ida?
Ida? Hva gjør du her?
-Bor du i nærheten? -Nei.
Hvor skal du?
Jeg skal bare bort.
Før du drar, vil du bli med inn i varmen og ta en kopp kaffe?
Vi bor rett der nede.
Vi kan snakke litt.
Kom igjen.
Kom.
Jeg forventet ikke besøk i dag.
Det er Lisa sin. Hun leser de rareste ting.
Sånn.
-Takk. -Hva er det du vil bort fra?
Jeg har ingen grunn til å bli.
Det er alltid en grunn til å bli. Familien, skolen, vennene dine.
Jeg har ingen.
Ok. Sånn har jeg også det iblant.
Alt det jeg trodde var sant, er ikke sant likevel.
-Jeg kjenner ikke meg selv. -Det må ikke være negativt.
Det er det.
Man kjenner ikke seg selv når man er 18 år.
Mange kjenner ikke seg selv når de er 80.
-Får jeg låne toalettet? -Det er i gangen.
Unnskyld meg.
TIL PAPPA IDA VAR OSTARA
Alt elektronisk utstyr skal slås av under avgang.
JEG ER PÅ KASTRUP OM FEM TIMER. VI MÅ SNAKKE SAMMEN.
Jeg trodde jeg hjalp ham. Jeg sa at vi ikke var syke.
Ja.
Det vanskelige med sykdommen er at man ikke føler seg syk.
Man merker det ikke selv.
Jeg tror ikke jeg kan redde Ida.
Nei. Ingen av oss kan det.
Hun kommer vel ikke tilbake?
Det tror jeg ikke.
Alt ordner seg. Det lover jeg.
Nå slutter marerittene, ikke sant?
Bra jobbet.
Astrid?
Hva gjør du her?
Sa Dennis at jeg var her?
Hva er det som foregår?
Mye forskjellig.
Jeg må dra hjem til pappa.
Kan jeg i det minste kjøre deg?
Ok.
Takk.
Hvordan går det med radioprogrammet?
-Bra. -Ok.
Jeg møtte Knud, som sa du ikke hadde jobbet der på lenge.
Du har ikke vært der på to måneder.
-Du lyver. -Nei.
Jeg rakk bare ikke å fortelle deg alt. Jeg ville det, men så mye har skjedd.
Jeg har ikke jobbet så mye med det i det siste.
Hvorfor svinger du her?
-Hva? Hvor skal vi? Jeg skjønner ikke. -Vi er bekymret for deg.
Hvor skal vi?
Du trenger profesjonell hjelp. Du trenger hjelp.
Du er akkurat som de andre.
-Kjør inn til siden. -Astrid.
-Kjør meg... -Astrid!
Tekst: Mari Hegstad Rowland