ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
Danas je poseban dan.
Proljetni je ekvinocij.
Kaže se da su tada dan i noć jednako dugi,
ali to nije posve točno. To je astronomski događaj.
HITNA PSIHIJATRIJSKA AMBULANTA
To je kad Sunce prođe ekvator.
Dogodit će se danas u 17.57 h.
To je trenutak kad su svjetlost i tama u potpunoj ravnoteži.
Cyning kaže:
„Podaj život svoj
što bijedno bi ionako izgubio.“
„Podaj ga,
ili će muka snaći sve.“
Ili će muka snaći sve.
Oprostite, želim vidjeti Astrid Agerskov.
Očekuje li vas?
-Ne. -Samo rođaci smiju posjećivati.
Ja sam rođak. Njezin bivši muž.
Hoćete mi pokazati gdje je Astrid?
Da, ravno dolje. Soba 21.
Hvala.
„Ostara teče u krvi
kao što voda teče u rijeci.”
Astrid?
Na današnji dan prije 21 godinu.
NETFLIXOV ORIGINAL
Da. Došli smo razgovarati o Astrid.
Bilo je izazovno, ali mislim da je rezultat pozitivan.
Mislimo da je spremna ići kući.
Počela je dobro reagirati na lijekove,
iako je trajalo duže od očekivanog.
Je li doista potrebno da uzima sve te lijekove?
Lene, ne sad.
Čini se da je Astrid stvorila vlastitu priču o tome što se dogodilo Idi.
Zabrinuti smo za njezin razvoj u smislu razlikovanja mašte od stvarnosti.
O kakvoj priči govorite?
Ona puno govori
o božici imena Ostara.
Vjerujem da znate na što misli?
Da, to je stara narodna priča koju Astrid jako voli.
Ima ideju da je Ida bila božica Ostara
i da su je žrtvovali.
To ukazuje na to da ona traži objašnjenje za Idin nestanak.
Objašnjenje je pronašla u bajci.
Da. Ali što možemo učiniti?
Vrlo je važno da nastavite pomagati Astrid da razazna što je stvarno.
I da ne prihvaćate njezine priče,
iako djeluju nedužno.
Jesi li spremna? Evo ga.
Onda?
-Spakirala si pidžamu? -Jesam.
-Sjajno. Četkicu? -Da.
-A svoju knjigu za crtanje? -Ne treba mi.
Oh. Zar ne crtaš kod mame?
Više uopće ne crtam.
Dobro.
Nisi bolesna, a kad nisi bolestan,
ne moraš uzimati tablete.
Ali...
To je nešto što tata izmišlja.
Tata mi nikad ne da colu.
Ovdje možeš raditi što želiš.
U ovome svijetu
ljudi misle da si bolestan samo zato što si drukčiji.
Ali znaš što?
Ti nisi bolesna.
Ti si posebna.
Lene?
Astrid.
Moram te nešto pitati.
Moraš mi reći istinu.
Naravno.
Jesmo li Ida i ja sestre?
-Razgovarala si s Dennisom. -Samo mi odgovori.
Ne vjeruj tomu što govori.
Što mi prešućuješ?
Je li istina da nismo sestre?
Kao da je ovdje.
Zar ne?
Kao da je samo na putovanju.
I da bi se mogla svaki čas vratiti.
Astrid, sjedni na krevet.
Zatvori oči.
Da. Dobro.
I duboko diši.
Da, još dublje.
Da. To je dobro.
Sad želim da se vratiš unutra.
-Gdje? -Ne boj se.
Ovdje sam i ostat ću s tobom.
Pokušaj zatvoriti oči i ući u svoju pećinu.
Zamisli da je nađeš.
Zamisli da možemo vratiti Idu. Zar ne želiš to?
-Da, ali... -Obje znamo da je unutra.
Zar ne? A sad... hajde.
Zatvori oči.
Samo zatvori oči.
Zar ne želiš?
-Da, ali... -Ne želiš pronaći svoju sestru?
Želim, ali...
Koliko god da se bojala, ona bi učinila to za tebe!
Učini što ti kažem. Zatvori oči.
Idi tamo i pronađi Idu.
Ne mogu. Ne mogu više ući u pećinu.
Samo ti to možeš.
Ne shvaćam kako si to mogla učiniti.
Koji ti je vrag?
Trebaš pomoć, ali to ti moraš riješiti.
Više te nikada neće posjetiti! Nikada!
Tražit ću puno skrbništvo. I odmah ti kažem da,
usprotiviš li se, idemo na sud. Razumiješ li?
Majka ti nije dobro.
Bolesna je.
Ne moraš je više posjećivati. Obećavam ti.
Laku noć, dušo.
Dennis je počeo širiti te glasine čim je Ida nestala.
-Zašto? -Pa...
Trebao je izliku da nastavi sa životom.
Onda je odlučio da nije njezin otac.
Samo da me kazni.
Da te kazni?
Da me može okriviti i ostaviti.
I naći drugu čiste savjesti.
Ali to nisam čula od tate,
nego od Amelije.
Amelia.
Moram ti nešto pokazati.
Da vidimo...
Ovo.
-Samo da pronađem. -Tu si tako lijepa.
Pogledaj ovo.
To su Dennis i Ida.
Imaju isti sjaj u oku, zar ne?
Tada je sve bilo dobro.
Što god sad rekao, bilo je dobro.
-Sjećaš li se ovoga? -Da.
Naše putovanje na jug Francuske.
-Pojela sam puno sladoleda. -Da.
I pila Oranginu.
Tako davno.
Ponekad pomislim...
da sam to samo sanjala.
Kad mi te Dennis oduzeo, moj se svijet srušio.
Nisam shvaćala.
Ne, bila si samo djevojčica.
Oprosti.
Nema veze.
-Oprosti. -Bez brige.
Smiješno. Ova me slika uvijek činila ljubomornom.
Što je bilo?
Ovo je fotografirano mjesec prije mog rođenja, zar ne?
Pa...
-Ne znam. -Nisi trudna.
Ne. To je neka greška..
Sigurno je snimljeno godinu prije.
Ima datum. Većina ih ima.
Sve imaju datume.
Zar ne?
Zašto nisi trudna?
Ha?
-Lažeš li mi? -Ne. Ja...
Odgovori mi. Lažeš li?
Reci nešto!
Bila si... Bila si nam kao dar.
Što to govoriš?
Dobili smo te kad si imala dva tjedna.
-Znači, lagali ste mi? -Ne.
Ne.
Tata mi nije otac.
Tko su moji roditelji? Ha?
Odakle sam? Stvarno bih voljela znati.
Ti i Ida ste posebne.
Vi ste sestre, kćeri ekvinocija.
Ali uvijek smo osjećali da smo vam pravi roditelji.
Astrid.
Što se događa, Astrid?
Vidiš li je?
Astrid.
Astrid je.
Doris je. Zašto se ne javljate?
-Torben se probudio i želi vas vidjeti. -Mene?
Da, zaboga. Požurite se! Kaže da je važno.
Zdravo. Došla sam što sam brže mogla.
Nakon svega što sam učinila za njega.
Neću više plesti.
Dobro.
Idite k njemu. Vas želi vidjeti.
Torbene?
Vidio sam te.
I ti mene.
Ne sjećaš se? Kad si bila djevojčica.
U narančastoj magli.
U pećini. Tamo gdje su maturanti.
Bio sam godinama ondje zarobljen.
Sve sam mogao vidjeti i čuti, ali bio sam kao paraliziran.
Vikao sam i vrištao, ali ništa nije prodiralo. Znaš li taj osjećaj?
-Dugo nisam bila ondje. -Samo ti...
to možeš razumjeti.
Nismo trebali biti ondje.
Nešto je pošlo po zlu.
O, dušo. Kako li samo vrijeme leti.
Nedavno si bila djevojčica.
Moram se spremiti.
Da. Naravno. Oprosti.
Bit će ovo divan dan.
Imam dar za tebe.
Ovo.
Mama mi ju je dala kad sam maturirala.
Mogu li ti je staviti?
Izgledaš divno.
Tako mlada i ljupka.
Sve će biti u redu, dušo.
Sve.
Što je to, Ida?
To je samo...
-Tvoja noga. Krvariš. -Da, to je...
Odakle krvariš?
Ne znam.
-Odakle krvariš? -Prestani.
-Ida. -Pusti me.
Ne.
Što si učinila?
Nisam mogla.
-Jesi li ga dala ukloniti? Reci da nisi. -Pusti me.
Ostavi me na miru.
-Izlazi. -Ne.
Van!
Slušaj, Ida...
Ne, slušaj. Ida!
Ne, Ida. Moraš ostati kod kuće. Čuješ li me?
Nemaš pojma što si učinila.
Poslušaj me! Ida.
Što ti gledaš?
Nešto se zbilo kad si mi pokazala sliku.
Više nisam bio ovdje. Samo ondje.
-Mogu li je opet vidjeti? -Da.
On.
Henrik?
Nije čovjek.
Što je onda?
To je Cyning.
I ljut je, Astrid.
Prije 21 godinu nije dobio ono što mu je obećano.
Ne odustaje dok to ne dobije.
Nema svrhe bježati od njega.
Možeš mu samo ići ususret.
Što želi?
To već znaš, Astrid.
Oduvijek si znala.
Mene.
Hvala.
Fizički i duhovni svijet nisu odvojeni.
Ne postoji riječ koja opisuje taj pogled na svijet. Jednostavno je tako.
Dobro.
To je sve.
Slažem se.
Pričekaj vani.
TIHO - ISPITI
-Gotova si. -Da.
-Dušo, tako sam ponosan. -Hvala, tata.
-Koliko sam uspio čuti, dobro je prošlo. -Nadam se.
Sad si maturantica.
Čestitam.
Dakle...
Smatramo da si dobro sve pokrila.
Znala si svoje pojmove. Uključila si i vlastitu analizu.
Bilo je izvrsno.
Dobit ćeš peticu.
Čestitam.
Hvala.
Čestitam.
-Čestitam. Uživajte. -Hvala.
Bože.
To me prestrašilo.
-Lene? -Samo malo.
-Da, odlično. -Eto ga.
-Ida, ideš li? Upravo odlazimo. -Dobro.
-Pa živjeli. -Živjeli.
-Dobro. Bolje da kreneš. -Vidimo se kući.
Izvoli, ljepotice.
GENERACIJA '99. - USPJELI SMO!
Bok.
Samo sam se htio ispričati.
Bio sam jako glup.
Kako si bio glup, Falke?
Trebao sam nešto reći.
O čemu?
-Nije trebalo biti ovako. -Oh.
-Kako je trebalo biti? -Nismo trebali ići.
-Živjeli, dečki. -Živjeli!
U redu. Spremni?
Držite se. Krećemo!
Živjeli!
Čestitam!
Bok.
Astrid.
Možemo li porazgovarati?
Ne.
Kamo ideš?
Makni se, molim te.
-Želim razgovarati s tobom. -O čemu?
Ha? O tome da mi lažeš cijeli život?
O tome napokon želiš razgovarati?
Razumijem tvoju ljutnju.
Nisam ljuta.
Htjeli smo te hospitalizirati jer smo bili zabrinuti za tebe.
To vam je bilo rješenje.
Kako si mi mogao lagati toliko godina?
-Lagati? -Da.
Jedino sam tebi vjerovala i mislila da mogu na tebe računati, a onda si...
Samo si se pretvarao da si mi otac.
Astrid, ja sam tvoj otac.
Sve što radim je iz ljubavi prema tebi.
Isti si kao Lene.
Astrid?
Astrid, otvori.
Astrid, otvori vrata.
Ne idi.
-Razbit ću prozor. Otvori! -Pa da me opet strpaš u bolnicu.
-Dobro došli. -Hvala.
Bok. Bok, Amelia, želiš li pivo?
Tu si. O, dušo.
-Moram... -Želim ići unutra.
-Što želiš? -Ida, ne možeš ići.
U opasnosti si. Dolazi po tebe.
-O kome ti to? -Slušaj.
Sklopila sam dogovor. Bila sam glupa.
-Ali nikad nisam pomislila... -O kome govoriš?
Moraš mi vjerovati.
-Dennis ti nije pravi otac. -Ne želim ovo čuti...
Moraš to čuti.
Nisam mogla zatrudnjeti
pa sam sklopila dogovor o tebi.
Trebala sam te se odreći s 18 godina, ali nisam mislila...
-Nisam mislila da će se vratiti. -Što?
Ali onda sam to promijenila i umjesto toga mu obećala bebu.
Čuješ li ti sebe?
Ali ti si je se riješila.
Ubila si njegovo dijete.
-Sve je izgubljeno. -Makni se!
Ida, on sad dolazi po tebe.
-Potpuno si skrenula. -Moraš ostati ovdje.
Sve si uništila.
-Razumiješ li? -Pusti me!
-Ida, ne možeš ići. -Pusti me!
Ti si luda.
Doći će po svoje žrtve.
Trči.
Tražim Henrika Malmstrøma. Živi li ovdje?
Henriče?
-Astrid, je li Ida unutra? -Da.
Hvala.
-Ida? -Ne želim razgovarati s tobom.
-Nešto nije u redu. -Da, Jakobe.
-Ništa nije u redu. -Ne, s ovim.
Grimorij. Ukrao sam ga od Henrika.
-Znam to. -Kako znaš?
-Nije važno. -Nema ga više.
Ostara. Svaku 21 godinu.
Svaku 21 godinu.
-Što je bilo te noći? -Pusti me.
Ne diraj me.
Jebi se, Jakobe. I ti i Amelija.
I moja mama.
Sve se jebite!
Bok.
Hvala na posjeti.
Što se događa?
Gdje su svi?
ČEKAJU NAS BUDUĆNOST I SLOBODA
Ostara.
Prijevod titlova: Tina Vlakančić