EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Idag är en speciell dag. Det är nämligen vårdagjämning.
Man säger ofta att det är när dag och natt är lika långa,
men det är inte korrekt. Det är en astronomisk händelse.
PSYKIATRISK AKUT
Den inträffar när solen passerar ekvatorn. Och det sker idag klockan 17:57.
Det är tidpunkten då ljus och mörker
står i perfekt balans.
Konungen säger:
"Ge ditt eget liv.
Livet du håller så högt.
Ge det frivilligt,
annars får alla lida."
Annars får alla lida.
Ursäkta. Var ligger Astrid Agerskov?
Väntar hon dig?
-Nej. -Bara anhöriga får besöka henne.
Jag är anhörig. Jag är hennes exman.
Kan du visa var hon är?
Ja, rakt ner här. Rum 21.
Tack.
"Ostara flödar i blodet...
...som vatten flödar i floden."
Astrid?
Det är 21 år sedan idag.
Ja. Vi är här för att prata om Astrid.
Det har varit lite av en resa,
men mycket har varit positivt.
Vår bedömning är att hon är redo att åka hem.
Hon börjar reagera positivt på sin medicin,
även om det har tagit längre tid än väntat.
Men är det nödvändigt att fylla henne med de där...
Lene, inte nu.
Det verkar som om Astrid har skapat sin egen berättelse om vad som hände
med Ida. Vi är oroliga för hennes utveckling...
...när det kommer till att skilja på fantasi och verklighet.
Vad för berättelse pratar du om?
Hon pratar mycket om Ostara, en gudinna.
Ni känner visst till det?
Ja, det är en gammal folksaga som Astrid tycker mycket om.
Hon tror att Ida var gudinnan Ostara...
...och att hon skulle offras.
Det tyder på att hon letar efter en mening med Idas försvinnande.
En mening som hon nu har hittat i en saga.
Ja. Men vad kan vi göra?
Det är väldigt viktigt att ni fortsätter hjälpa Astrid
med att förstå vad som är verkligt.
Att ni inte går med på hennes historier
även om de verkar oskyldiga.
Är du redo? Här kommer den.
Va?
Har du packat pyjamasen?
-Ja. -Bra.
-Tandborste? -Japp.
-Och ditt ritblock? -Det behövs inte.
Ritar du inte hos mamma?
Jag ritar inte längre.
Okej.
Du är inte sjuk, och när man inte är sjuk ska man inte äta piller.
Men...
Det är bara nåt som pappa har inbillat dig.
Jag får aldrig cola hos pappa.
Hos mig får man vad man vill.
I den här världen...
...tror folk att man är sjuk bara för att man är annorlunda.
Men vet du vad?
Du är inte sjuk.
Du är bara speciell.
Lene?
Astrid?
Jag måste fråga dig en sak.
Lova att svara ärligt.
Ja, självklart.
Var Ida och jag inte systrar?
-Du har alltså pratat med Dennis. -Svara bara.
Tro inte på honom.
Vad är det ni inte berättar?
Är det sant att vi inte är systrar?
Det är nästan som om hon är här.
Tycker du inte?
Som om hon bara är ute och reser...
...och kan komma tillbaka när som helst.
Astrid, sätt dig på sängen.
Slut ögonen.
Ja. Bra.
Och andas riktigt djupt.
Ja, ännu djupare.
Ja, jättebra.
Nu vill jag att du går dit igen.
-Vart? -Var inte rädd.
Jag är här och jag stannar hos dig.
Slut ögonen och gå in i din håla.
Tänk om du kan hitta henne.
Tänk om vi kan få tillbaka Ida. Vill du inte det?
-Jo, men... -Vi vet ju att hon är där inne.
Eller hur? Se så. Kom igen.
Blunda nu.
Blunda bara.
Vill du inte?
-Jo, men... -Vill du inte hitta din syster?
Jag vill, men...
Oavsett hur rädd hon hade varit, hade hon gjort samma sak för dig!
Gör som jag säger. Slut ögonen.
Gå in och hitta Ida.
Jag kan inte komma in i hålan längre.
Du är den enda som kan göra det.
Hur kunde du göra så?
Vad fan är det för fel på dig?
Du behöver hjälp, men det får du lösa själv.
Hon kommer aldrig till dig igen. Aldrig.
Jag tänker ansöka om full vårdnad. Och jag lovar dig,
att om du motsätter dig det, går jag till rätten. Förstår du det?
Din mamma mår inte bra.
Hon är sjuk.
Du behöver aldrig gå dit igen. Jag lovar.
God natt, hjärtat.
Dennis började sprida rykten direkt efter att Ida försvann.
-Varför? -Tja...
Han behövde väl en ursäkt för att gå vidare.
Så han intalade sig att han inte var hennes far.
Det var bara för att straffa mig.
Straffa dig?
Så att han kunde lägga skulden på mig och lämna mig.
Och hitta nån annan med gott samvete.
Men jag hörde det inte från pappa.
Amelia berättade.
Amelia.
Jag har nåt att visa dig.
Nu ska vi se...
Ja...
-Jag ska bara hitta det. -Du är så fin där.
Titta här.
Där är Dennis och Ida.
De har samma glimt i ögat, eller hur?
Allt var bra då.
Oavsett vad han säger nu, så hade vi det bra.
-Minns du? -Ja.
-Vår resa till södra Frankrike. -Jag åt så många såna där glasstrutar.
Ja.
Och drack Orangina...
Det var så länge sen.
Ibland tänker jag...
...att det bara var en dröm.
När Dennis tog dig ifrån mig rasade min värld.
Jag förstod inte.
Nej, du var bara en liten flicka.
Förlåt.
Ingen fara.
-Förlåt. -Tänk inte på det.
Det här fotot har alltid gjort mig så svartsjuk.
Vad är det?
Det här togs en månad innan jag föddes, eller hur?
Nja...
-Jag vet inte. -Du var inte gravid.
Det måste vara ett misstag.
-Det måste ha tagits året innan. -Det är datumstämplat. De flesta är det.
Alla har datum.
Eller?
Varför är du inte gravid?
Va?
-Ljuger du för mig? -Nej, jag...
Svara mig. Ljuger du?
Säg nåt.
Du var som en liten gåva till oss.
Vad säger du?
Vi fick dig när du var två veckor.
-Så ni har ljugit för mig? -Nej.
Nej.
Pappa är alltså inte min pappa?
Vem är mina föräldrar? Va?
Var kommer jag ifrån? Det vill jag verkligen veta.
Du och Ida är speciella.
Ni är systrar. Dagjämningens döttrar.
Men vi kände alltid att vi var dina riktiga föräldrar.
Astrid?
Vad händer, Astrid?
Ser du henne?
Astrid?
Det är Astrid.
Det är Doris. Varför svarar du inte?
Torben har vaknat. Han vill prata med dig.
Med mig?
Ja, skynda dig. Han säger att det är viktigt.
Hej. Jag kom så fort jag kunde.
Efter allt jag har gjort.
Jag stickar inte längre.
Okej.
Gå till honom. Det är dig han vill träffa.
Torben?
Jag såg dig.
Och du såg mig.
Minns du inte? När du var flicka.
I den brandgula dimman.
I hålan. Där studenterna är.
Jag var fången där i alla år.
Jag kunde se och höra allt.
Men jag var som paralyserad.
Jag skrek och skrek, men inget trängde ut.
Känner du igen känslan?
-Jag har inte varit där på länge. -Bara du...
..kan förstå det här.
Vi skulle inte ha varit där.
Något gick fel.
Åh, älskling. Vart har tiden tagit vägen?
Det var inte länge sen du bara var en liten flicka.
Jag måste göra mig klar.
Ja. Självklart. Förlåt.
Det blir en jättefin dag.
Jag har en present till dig.
Det här.
Min mamma gav det till mig när jag tog studenten.
Får jag sätta på det?
Så vacker du är.
Så ung och vacker.
Allt ska bli bra, mitt hjärta.
Allt.
Vad är det där, Ida?
Det är bara...
-Ditt ben. Du blöder. -Ja, det är...
Var kommer blodet ifrån?
Jag vet inte.
-Var kommer det ifrån? -Sluta.
-Ida. -Släpp mig.
Nej.
Vad har du gjort?
Jag kunde inte.
Har du tagit bort det? Säg att det inte är så.
Släpp mig.
Låt mig vara.
-Gå ut. -Nej.
Ut!
Ida, lyssna...
Nej, Ida.
Nej, Ida. Du måste stanna hemma. Hör du mig?
Du vet inte vad du har gjort.
Du måste lyssna på mig.
Ida.
Vad glor du på?
När du visade mig fotot, hände något.
Jag var inte längre här. Bara där.
-Får jag se fotot igen? -Ja.
Han där.
Henrik?
Det är ingen människa.
Vad är det då?
Det är konungen.
Och han är arg, Astrid.
För 21 år sedan fick han inte vad han hade blivit lovad.
Han ger inte upp förrän han har fått det.
Det är lönlöst att fly från honom.
Man kan bara gå honom till mötes.
Vad vill han ha?
Det vet du bättre än jag.
Det har du alltid vetat.
Han vill ha mig.
Tack.
Den fysiska och den andliga världen är inte skilda åt.
Det finns inget ord som beskriver den världsbilden.
Så är det bara.
Bra.
Jag har inget mer.
Inte jag heller.
Vänta utanför.
TYSTNAD PROV
-Är du klar? -Ja.
-Älskling, jag är så stolt. -Tack, pappa.
Från vad jag hörde genom dörren gick det bra.
Jag hoppas det.
Tänk...nu är du student.
Grattis.
Då så...
Vi tyckte att du hade god textförståelse.
Du hade koll på begreppen. Och du inkluderade din egen analys.
Det var riktigt bra. Du får ett A.
-Wow. -Grattis.
Tack.
Grattis.
-Grattis. Ha en bra dag. -Tack.
Jösses.
Vad rädd jag blev.
-Lene? -Bara lite grann.
-Ja, det blir bra. -Varsågod.
-Ida, kommer du? Vi åker nu. -Okej. Visst.
-Skål, då. -Skål.
-Okej. Bäst att du går då. -Vi ses hemma.
Här, snygging.
ÅRSKULL -99 VI GJORDE DET!
Hej.
Jag vill bara be om ursäkt.
Jag har varit så dum.
-Hur har du varit dum, Falke? -Jag borde ha sagt nåt.
Om vad?
-Det skulle ju inte bli så här. -Jaså?
-Hur skulle det bli? -Vi borde inte ha åkt.
-Skål, killar! -Skål!
Okej. Redo?
Håll i er. Nu kör vi!
Skål!
Grattis!
Hej.
Astrid?
Kan vi prata lite?
Nej.
Vart ska du?
Flytta på dig.
-Jag vill prata med dig. -Om vadå?
Att du har ljugit hela mitt liv?
Vill du äntligen prata om det?
Jag förstår om du är arg på mig.
Nej, jag är inte arg.
Vi ville bara få dig inlagd eftersom vi är så oroliga för dig.
Det har alltid varit din lösning.
Hur kunde du ljuga för mig i så många år?
-Ljuga för dig? -Ja.
Du var den enda jag hade. Den enda jag trodde att jag kunde lita på.
Och så...
...låtsades du bara vara min far.
Astrid, jag är din far.
Och allt jag gör, gör jag av kärlek till dig.
Du är precis som Lene.
Astrid?
Astrid, öppna!
Astrid, öppna dörren.
Åk inte.
Jag krossar fönstret. Öppna dörren.
-Kom igen, för fan. -Öppna dörren.
-Välkommen. -Tack.
Hej. Amelia, vill du ha en öl?
Hej, hjärtat. Där har vi dig.
-Jag måste... -Jag vill gå in.
-Vad vill du? -Du får inte åka.
Du är i fara. Han är ute efter dig.
-Vem pratar du om? -Lyssna.
Jag slöt ett avtal. Det var dumt av mig.
-Men jag trodde aldrig... -Vem pratar du om?
Du måste tro mig.
-Dennis är inte din riktiga pappa. -Jag vill inte höra det här...
Du måste höra det.
Jag kunde inte bli gravid,
så jag slöt ett avtal om dig.
Jag lovade att ge upp dig när du var 18. Men jag trodde inte...
-Jag trodde inte att han skulle återvända. -Va?
Men sen ändrade jag det, så...
...istället lovade jag bort ditt barn.
Hör du dig själv?
Men nu har du tagit bort det.
Du har dödat hans barn.
-Allt är förlorat. -Bort från mig.
Ida, nu kommer han och tar dig.
-Du är helt galen. -Du måste stanna här.
Du har förstört allt.
-Förstår du? -Släpp mig.
-Ida, du får inte åka. -Släpp mig!
Du är sinnessjuk.
Han kommer att kräva offer.
Spring iväg.
Jag letar efter Henrik Malstrøm. Bor han här?
Henrik?
-Hej, Astrid. Är Ida där inne? -Ja.
Tack.
-Ida. -Jag vill inte prata med dig.
-Nåt är fel. -Ja, Jakob. Allt är fel.
Nej, med det här.
Grimoiren. Jag stal den av Henrik.
-Jag vet. -Hur vet du det?
-Det spelar ingen roll. -Den är borta nu.
Ostara. Vart 21:e år.
-Vad hände den kvällen? -Släpp.
Rör mig inte.
Fan ta dig, Jakob. Fan ta Amelia.
Fan ta min mamma.
Fan ta er, allihop.
Hej då.
Tack för att ni kom.
Vad händer?
Var är alla?
FRAMTIDEN VÄNTAR
Ostara.
Undertexter: Jenny Johansson