Povíš Tylerovi, že jsem spustila Bevin počítač?
Jo.
Ty jo. Bev byla na online seznamce. Jasi?
Věděl jsi, že Bev byla na online seznamce?
Ta se měla, co?
To se podívejme.
Ráda bych si večer vyrazila.
Přece bychom se spolu rádi pobavili, že jo?
Dozvěděli se něco novýho.
Po třinácti letech se žádnou pozitivní novinku nedozvím, ne?
To dobrý bys vybalila hned.
Jasone.
No tak dobře. Dáme si dneska pizzu, jo?
Mluvím o společně strávených pěkných chvílích.
Měli bychom si někam vyrazit.
- Někam vyrazit? - Ano.
Proč? Lidi chodí ven, aby si našli někoho, kdo s nima bude doma.
To už jsme udělali. Máme to. Tohle je naše cena. Vítězství.
Nechci tam ven za těmi lúzry. Ne, díky.
To bouchnutí bylo mnohem tišší než minule.
- Lepší se to. - Něco s ní je.
Včera se na mě rozzlobila, že při pití čaje dělám „á“.
- Cože? - Piju čaj a dělám „á“
a prý to není potřeba a předvádím se.
Tak jo.
No jo. Už je tu.
V pohodě?
- Jo. - Jo.
Ale ne.
Jasi, pojď sem.
- Pojď sem. - Proč? Co se zase stalo?
- Někdo jí napsal. Ale ne. - Ale nenapsal.
- Domluvili si rande. - Panebože.
Na dnes večer.
Ale ona jít nemůže, protože umřela.
No jo. To vím. Dobře.
- Chudák George. - Napíšeme mu, ne?
- Ne, co děláš? - Napíšeme mu.
Ne, to nemůžeš. Podívej, jak často si psali.
Znají se. Nemůžeme odpovědět: „Čau, umřela.“
No...
Povíme mu to osobně.
- Co to děláš? - Jen potvrdím to rande.
- Cože? - Nemůžu hrát mrtvýho brouka.
Hraješ tu mrtvou ženu, to je podobné.
Ty chodit nemusíš.
Bere nás do Serafiny.
Dodavatelské řetězce jsou dnes tak komplexní.
Křížová kontaminace je nevyhnutelná.
Co teprve označování potravin?
Je to snaha o omezení odpovědnosti
spíš než o zachování veřejného zdraví, což je opak původního záměru.
Já ti ten článek přepošlu.
Proboha! Kdo nám doma vypustil tučňáka?
Zavolejte tučňáčí po... To jsi ty.
Kde jsi byl?
Procházel jsem se v zahradě, ale unavil jsem se.
Já vím. Celá se projít nedá, co?
To přece víš, že jo, Stevie? Není to jako v našem starém domě.
Když jdeš do zahrady, vezmi si vodu, kdyby ses ztratila.
Dobře.
Těšíš se na Den Země?
A jeďte elektrickým autem.
A neříkej, že děláš v ropným průmyslu.
A že máš luxusní dům. A dovolené.
Nezmiňuj nic, čím by ses do roku 2010 chlubil.
Jasně.
Jo, pokračuj. Dál doprava.
No tak. Raz, dva. Trénovali jsme to.
Mrkev?
Je 10:30.
Jo, rád jím zdravě hned ráno.
Pak mám zbytek dne pokoj.
Mám otázku.
Jak často si s Hayley večer vyrazíte?
- Někam ven? - Jo, ven.
- Proč? Jsme zadaní. - Přesně.
Lidi chodí ven kvůli sexu.
Ať tvrdí cokoli, jde o sex.
Myslíš, že lidi zajímá keramika?
Prosím tě. Lidi chodí na kurz keramiky kvůli sexu.
Konvička na mléko je pak jen bonus.
Víš, teď dávají do hospod sedačky, aby si tam člověk připadal jako doma.
No, dobře. Sedím si s Hayley doma.
Máme přerušit hovor, obléct si kabáty, jít po ulici na autobus,
20 minut v tom autobuse sedět,
pak se posadit o 5 km dál, než jsme začali, a zase si povídat?
To je absurdní.
- Přesně. - Navíc mám vysokou hypotéku,
tak nikam nechodím, aby se vyplatila.
- Jasně. - Koukej.
Jo, jdi! Jo, Georgie!
Jo! Tak to má vypadat!
Pardon? Promiňte. Dobrý den.
Budou hrát i naši kluci?
Jinak jsme jen dva dospěláci, co tu zírají na děcka.
- Chápete? - Jo, hele,
chtěl jsem ty nekoordinované oddělit. Odmítli.
Ale my už jsme je oddělili.
Říkáme jim „děti“.
- Jo, Tylere, Theo. Pojďte. - Dobře, tak jo. Nástup.
- Lily, Georgi. - Šup.
Do toho, kluku.
Bavte se.
Tak dobře. Pojďte sem!
Konec zápasu. Výborně.
- Pojďte. - Tylere. Jo, protáhni se.
Opatrnost nade vše.
Výborně.
- Dobrý den. - Ahoj.
Je tu Kat Reidová?
- Jsi objednaná? - Ne, to já nepotřebuju. Jsem její dcera.
V pěti letech mě opustila, chci vědět proč.
Tak jo.
Kat?
Moment. Hned.
Dobře. Tak nic.
Jen si tu nabídnu.
Mějte se.
KAT KADEŘNICE
KAT ZAHRADNICE
- Ne, je to otravný. - A jak jinak mám polykat?
Fakt otravný.
- Ty jsou pěkné. - Jo.
- To není zlý. - Jsou drahý.
No tak. Kup si je.
Ne, nenosila bych je.
- Můžu se tě na něco zeptat? - Jo.
Kolik času se Scottem trávíte spolu?
- Asi čtyři pět večerů týdně. - Opravdu?
My jsme sotva ve stejným pokoji.
Jo. Ale my máme větší dům než vy.
I když jste každý v jiným pokoji,
jste si blíž, než když my jsme na druhé straně obýváku.
Jasně. Máme my to ale štěstí.
Tak jo. Koupím si je.
Koupím si je, nechám na nich cedulku a v pondělí je vrátím.
Jen se nesmím zapotit. Pohlídáš nám dneska večer děti?
- Cože? - Prosím.
Je to nutný?
No, jsou už velcí.
Stevie si žehlí košile do školy.
A sama od sebe začala používat zubní nit.
Jo. To už jsi říkala.
Princezna je teď zranitelná a myslí si, že potřebuje být sama.
Karen, já ale vím, že ne.
- Tak dobře. - Jo!
A kam tě Jason vezme na to rande?
Ale ne. Jason ne. George.
George?
Jo, určitě je to mňamka.
Příště tam dej trošku Parmigiano Reggiano.
Bude to mít vytříbenější chuť, víš?
Ale tvoje dochucení... Paráda.
- Mělas pěkný den? - Jo.
Jo?
Co bylo nejlepší?
Když jsme kreslili svět.
No jo. Ukaž mi to.
Můžeme to vystavit na ledničku, co?
Hej.
Co to je?
- Tudy, prosím. - Ano.
Moc se těším.
- Nevypadám blbě? - Moment. Já vím, co říct.
- Líbí se ti moje šaty? - Ty... Jo. V těchhle ti to sluší vždycky.
Dobrý večer, rezervace na jméno George.
- Ano. Následujte mě. - Dobře, díky.
Jasi. Podívej se na něj.
Jak se na to naše rande vyfiknul.
Nemá rande s námi.
Dobrý večer, Georgi. Čekáte na Bev?
Dobrý večer.
Jste mnohem krásnější než na fotce.
Ale ne. Díky. Ne, já jsem Nikki, kamarádka Bev.
Ona nemůže dorazit.
Jo, nemůže dorazit...
Mrzí mě to, Georgi. Bev zemřela.
Ale dnes ráno mi poslala e-mail.
Potvrdila jsem to setkání, protože jsme vám to chtěli říct osobně.
Mrzí mě to.
Zemřela?
- Jo. - Před několika týdny.
Jo. Je pryč.
No, tak už to v našem věku chodí.
Proto si domlouvám rande maximálně týden předem.
- Vaše šampaňské. - Dáte si?
To je...
Ne, my už musíme jít.
Šampaňské by měla pít krásná žena.
Ale ne.
Vypadám trošku unaveně.
Tady se nesmí kouřit, ale vy postřikovače asi spustíte.
Jistě.
Jo, dobře. Jednu skleničku.
Na Bev.
- Na Bev. - Dovolíš... Můžu...
Jasi, přines židli. Nedělej potíže.
Kam mám jít?
Tak. Za půl hoďky tu bude pizza.
Dobře.
Tylere. Odtamtud je to namáhavé pro oči.
Dobře.
Díky.
Nemáš zač. Tak co podnikneme?
Bože, já nevím. Dávno jsem děti nehlídala.
Minule jsme pili mléčný koktejly a postavili bunkr v obýváku.
Nemusíš tu zůstávat. Nejsem dítě.
Ne, to nevadí.
Dceru miluju, ale je fajn mluvit s někým, komu není pět.
Mozart napsal v pěti svoji první symfonii, tak...
No, Mozart nám to všem zavařil.
Je pět náročnej věk?
Ne. Jen je fajn mluvit s někým dospělým.
Jsi v pořádku?
- Tak jo... - Moje máma v mých pěti odešla. Takže tak.
Jasně.
Víš, kdyby sis potřebovala promluvit, zůstane to mezi námi.
Mám překvapivě špatnou paměť a málo přátel.
Jo.
Jak se tomu říká?
- Tomuhle? - Jo.
To je mikina.
Jo. Pohodlná.
Jo.
Kdysi jsem ji měl myslím na sobě.
Po kolonoskopii mi ji dcera oblékla, když jsem byl ještě pod sedativy.
- Už bychom měli jít, ne? - Jsem tu.
No, děkuji vám oběma za příjemný večer.
Aspoň část programu jsem si s vámi užil.
Georgi, plánoval jste ještě něco?
Myslíte si snad, že to bylo všechno? Drahoušku, sotva mi zabraly léky.
- No, už je dost hodin... - Georgi.
- Pardon, že se tam tak mačkáte. - Jo.
Kam mě vezete?
Má drahá, za soumraku jen záříte.
- Je 17:30. - Výhodou šedého zákalu je,
že najednou svět vidíte v zářivém lesku Zlatého věku Hollywoodu.
Kokote!
Smíte řídit?
V touze po lepším životě se přiblížíme smrti.
Cože? Obešlas všechny Kat Reidsové v Londýně?
Měla jsem systém výběru. Ale špatný. Jedné holce jsem zkazila bat micvu.
Proč teď? Po vší té době.
Já myslela, že po Bevině smrti přijde.
Ale pochopila jsem, že ne a musím ji najít.
Řeklas to Jasonovi a Nikki?
Ne, Nikki se strašně naštve.
No, jako vždycky.
Musíš to ignorovat. Jako bys žila u rušné silnice.
Ne, stejně už je po všem, nemůžu ji najít.
Princezno. Pojď sem.
Jak ti můžu pomoct?
TANEČNÍ SÁL RIVOLI TANEČNÍ KLUB
Vítejte zpátky. Madam.
Promiňte. Musíte mít sako.
Já žádné nemám.
Nevhodně oblečeným hostům půjčujeme erární.
Opravdu vypadám lépe než předtím?
Ano.
- Ano. - Jo. Určitě.
Rozhodně.
Dámy a pánové, pojďte s partnery na parket.
Další tanec bude quickstep.
Děkuju.
Pozor. Jo.
- Ten quickstep dá zabrat. - Jo?
Je tak milý.
- Vtipkoval o Němcích. - Jo, asi to byla ironie.
- Jen žertoval. - Dobře.
Přinesl chrániče na paty. Přinesl chrániče na paty neznámé ženě.
Ta naděje. To odhodlání.
Rande bývalo událostí. Musel jsi tu osobu okouzlit.
Tak okouzlení, jo?
Ti, co tě okouzlovali, tě jen chtěli dostat do postele.
- Ne. - Jo.
Díky pravému okouzlení se máš cítit výjimečně.
Těším se...
Co je? Co se děje?
- To je waltz. - Tak jdi.
Prý je vdaná.
- Díky. - Nemáš zač.
Jo! Přesně. Není potřeba nahlas vydechovat.
Že jo?
Nechápu, o co jí jde.
Potí se vám ruka.
Protože ji tak tisknete.
Kdybyste se tak nepotil, nemusela bych.
Asi je to jako se slepicí a vejcem, Sylvie.
Podívejte se, jak George vede.
Ta jemná dominance.
- George miluje stejně dobře, jako tančí. - Dobře.
Co je?
Nic.
- Jestli chceš něco říct... - Pojeďme domů, ano?
Georgi?
Georgi? Zastavili jsme.
No ano. Jsme doma?
Ne, asi nám to zdechlo.
Jo, to se stává.
On...
Říkal jsem vám svou teorii o Japoncích?
Hej. Proč nespíš?
Jsi v pořádku? Chceš rozsvítit? Aby ta tma byla snesitelnější?
Co je klimatická nouze?
Kde jsi to slyšela?
CO UDĚLÁŠ V LETOŠNÍ DEN ZEMĚ?
Rozsvítit světýlko je špatné pro zvířata.
Ne, asi je to v pořádku.
Dobře.
Tak poslyš. Tímhle si nelam hlavičku.
Spousta lidí se strašně moc snaží,
- aby všechno bylo v pořádku. - A co ty?
Všichni se budeme víc snažit.
Až přijde potopa, utopí se zvířata?
Nepřečteme si pohádku?
Jo? Podíváme se. Co tu máme?
Kdo mi vzal strom. Tak jo.
Veverka, která...
POSLEDNÍ LEDNÍ MEDVĚD
Tak jo.
Nemám donést Mrs. Tiggy-Winkle? Jo? Něco předválečného? Jo? Dobře.
Tak jo.
Sám ho neroztlačím.
Je mu 76.
Myslel jsem spíš tebe.
- Já to dělat nebudu. Zašpinila bych se. - Tak jo.
Fajn. Prosedíme tu celou noc, ano?
Budeš se mnou muset strávit nějaký čas. Promiň. Noční můra.
Georgi? Nemůžete si ztlumit naslouchátko?
- Musíme si to vyříkat. - Jo, klidně.
Teď máte soukromí, drahá.
- Celý večer jsem tě neviděl. - Nechala jsem se unést,
ale bylo pěkné strávit čas s někým, kdo vyvíjí snahu.
Lidi mi říkají, že jsem fešák a okouzlující, víš?
Protože jsi vysoký a to ženy mate.
A snažím se.
Když na gauči otočíš hlavu doleva, to není snaha, Jasi.
Já myslel, že máš domácí pohodlí ráda.
- Nebo ne? - Jo, to mám.
Jistě, ale...
Ten dům... Bývali jsme v něm jen my dva.
Teď se věci mají jinak.
Musíme chodit ven, abychom spolu byli sami.
Někam, kde si jeden druhého budeme všímat.
Nejsem jen hudba v pozadí, Jasi.
- Musíš mě vidět. - Nikki, zase tyhle fráze.
Fajn.
Georgi? Můžete si nasadit...
Asi jsem se připletl mezi vás. Můžu vám nějak pomoci?
Ne, to nepůjde, ale díky.
Se svojí Lindou jsem byl ženatý 43 let. Něco o tom vím.
Co se s Lindou stalo?
Přišel jsem o ni. Umřela.
Georgi, to mě mrzí.
To je mi líto.
Jak jste se potkali?
Potkali jsme se před 13 lety.
A...
když jsme se poprvé políbili, řekla jsem si: „To je ono.
Žádného jiného už nahého neuvidím.“
Já jsem tehdy chodil s někým jiným, takže jsem to vnímal jinak.
- Jistě. Jo. Když ne... - Byl jsem jí posedlý, Georgi.
Naprosto posedlý.
Chtěl jsem o ní vědět všechno.
Jakou má krevní skupinu.
Jestli jí paprika chutná stejně jako mně.
Jak vypadala její třída na základní škole.
Jsem jí posedlý pořád.
Celou.
Líbí se mi i to její hrozné písmo.
Dobře. To je lepší.
Je požehnání mít někoho, ke komu můžete být laskaví.
To je.
Ale ne vždycky tě vidím.
Protože...
jsi teď pocit.
Jaký pocit?
Jako teplé světlo.
Roztlačíš teď se mnou to auto?
Ne, to nemůžu. Zničila bych si šaty.
Mám na nich cedulku. Vrátím je.
Cože? Proč?
Protože už si je nikam neobleču, že ne?
Ukaž.
Počkej, ne, Jasi!
Proč jsi to udělal?
Zařídíme, abys je vynosila. Ano?
Tak jo.
No tak pojď.
Jasně.
- Už? - Jo.
- Můžeme? Raz, dva, tři, teď. - Jo. Dva, tři...
Pokračuj. Tak.
- Nastartujte! - Ano. Můžeme? Jedeme!
Jsme tu! Jeďte, jeďte.
Sakra... To je vtip?
Jasně, večeře v Serafině a pak tanec v sále Rivoli!
DRAHÁ BEV, ZÍTRA VEČER TO PLATÍ?
Ale ne.
DRAHÝ PAULE, UŽ SE NA TEBE TĚŠÍM.
Krucinál, Bev.
BOHUŽEL ZEMŘELA
RYCHLÁ ODPOVĚĎ DAVEOVI
GRAHAMOVI
TIMOVI
Neuvěřitelný, že jim Karen postavila bunkr.
Ta teenagerům vůbec nerozumí.
Nemá tucha.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa