Pasakysi Taileriui, kad pajungiau Bev kompiuterį?
Taip.
Bev lankėsi pažinčių svetainėje. Džeisai?
Žinai, Bev lankėsi pažinčių svetainėje.
Jai buvo smagu.
Žiūrėk.
Ilgiuosi pasimatymų.
Ar mums vis dar smagu būtų pabūt kartu?
Geriau vienas kitą pažinti.
Po trylikos metų vargu ar sužinosiu ką nors gero apie tave.
Jei būtum turėjusi kažką gero, jau būtų pasimatę.
Džeisonai.
Tiek to. Tai užsisakykim šįvakar kokią picą ar ką?
Ne, aš kalbu apie kokybišką laiką kartu.
Išeit kažkur, supranti?
- Išeit? - Taip, išeit.
O kam? Juk išeini tik tam, kad sutiktum tą, su kuo sėdėtum namie.
Ir mes tai padarėm. Mes laimėjom.
Tai yra mūsų prizas. Mes laimėtojai.
Aš nenoriu vėl eiti pas nevykėlius. Ne, ačiū.
Žinok, šįkart ji trenkė durimis tyliau nei aną sykį.
- Tai progresas, Niki. - Jai dėl kažko neramu.
Vakar ji ant manęs supyko už tai, kad gerdama arbatą sakiau „a“.
- Ką? - Siurbtelėjus arbatos, sakiau „a“.
O tai, pasirodo, „nebūtina“ ir „vaidybiška“.
Aišku.
Taip. Štai ir ji.
Viskas gerai?
- Taip. - Taip.
O, ne.
Džeisai, prieik.
- Prieik čia. - Kam? Kas nutiko?
- Kažkas jai parašė. O, ne. - Negali būt.
- Ji buvo sutarusi pasimatymą. - O Dieve.
Šįvakar.
Bet ji negali, nes mirė.
Taip. Žinau.
- Vargšas Džordžas. - Reikia jam parašyti, tiesa?
- Ne, ką darai? - Jam reikia pasakyti.
Ne, taip negalima. Pažvelk, jie daug susirašinėjo.
Jie pažįsta vienas kitą. Negalim atrašyt: „Labas. Ji mirė“.
Reikia jam apie tai pranešt asmeniškai.
- Ką čia darai? Ką? - Patvirtinu, kad ateisiu.
- Ką? - Negaliu juk išnykt it vaiduoklis.
Jei apsimeti mirusia moterimi, tai tu ir esi vaiduoklis.
Džeisai, tau nebūtina eiti.
Jis vedasi mus į „Serafiną“.
Paprasta tiesa – tiekimo grandinės yra itin sudėtingos.
Kryžminė tarša neišvengiama.
Kalbu apie maisto etiketes.
Žinai, tai labiau įsipareigojimų ribojimas,
nei rūpestis dėl visuomenės sveikatos, kas prieštarauja pirminiam ketinimui.
Persiųsiu tau straipsnį.
Vajė! Kas įleido pingviną į namus?
Kvieskite pingvinų po... Čia tu.
Kur buvai?
Išėjau pasivaikščiot po sodą, bet pavargau.
Suprantu. Negali apeit jo viso vienu metu.
Juk supranti tai, tiesa, Styve? Čia tau ne senieji mūsų namai.
Jei išeisi pasivaikščiot po sodą,
pasiimk vandens tam atvejui, jei pasiklysi.
Gerai.
Ar lauki Žemės dienos, širdele?
Imk elektrinę mašiną.
Ir dėl Dievo meilės nesakyk, kad dirbi naftos įmonėje.
Ir kad turi didelį namą. Ir atostogas.
Neminėk nieko, kuo būtum gyręsis
prieš 2010 m.
Supratau.
Taip, pirmyn. Pirmyn, dešiniau.
Nagi. Vienas, du. Vienas, du, kaip treniravomės.
Morkytę?
Dar tik pusė vienuolikos.
Taip, skubu suvalgyt savo kasdienį penketą.
Paskui galiu atsipalaiduoti.
Galima klausimą?
Kaip dažnai judu su Heile išeinate į pasimatymą?
- Išeinam? - Taip.
- Kuriems galams mums eiti? Mes vedę. - Būtent.
Žmonės į pasimatymus eina dėl sekso.
Kad ir ką jie sako, tik dėl sekso.
Manai, visiems patinka keramika?
Liaukis. Žmonės lanko keramiką dėl sekso.
Jei dar ir ąsotėlį nusilipdai, tai pliusas.
Pastebėjai, baruose ėmė statyti sofas.
Kad žmonės labiau pasijustų kaip namie.
Ta prasme... Mes su Heile sėdim namie.
Nori, kad mes liautumėmės kalbėję, apsirengtume paltus,
išeitume iš namų, sėstume į autobusą,
sėdėtume tame autobuse 20 min.,
už penių kilometrų atsisėstume kitur
ir vėl pratęstumėme pokalbį?
Absurdas.
- Tikra tiesa. - Beje, paskola tokia didelė,
jog namie noriu sėdėt kuo ilgiau, kad neišlaidaučiau.
- Visiškai suprantu, bičiuli. - Čionai.
Taip, pirmyn! Taip, Džordži!
Pirmyn! Štai jau kita šneka!
Bičiuli? Atleisk... Bičiuli? Atsiprašau, labas.
Kaip manai, ar mūsų sūnums yra šansų susidraugauti?
O tai mes čia du suaugę vyrai stadione, spoksantys į vaikus.
- Supranti mane? - Klausyk,
paprašiau jų atskirti mažiau koordinuotus
į atskirą grupę, o jie neklauso.
Nes mes jau atskyrėme mažiau koordinuotus.
Pavadinom juos „vaikais“.
Gerai, Taileri, Teo. Pirmyn.
Gerai, viskas. Ateikit, vyručiai.
- Lile, Džordžai. - Štai taip.
Pirmyn, sūnau.
Pasimėgaukit.
Gerai, vyručiai. Nagi. Pavarykit!
Kėlinys baigtas. Šaunuoliai.
- Čionai visi. - Taip, Taileri. Prasitempk.
Atsargumo nebus per daug.
Šaunuolis, sūnau.
- Sveiki. - Sveika.
Ar yra Kat Reid?
- Tu susitarusi? - Šiaip ne, bet man ir nereikia.
Esu jos duktė.
Ji paliko mane, kai buvau penkerių, ir turiu teisę sužinoti, kodėl.
Aišku.
Kat?
Tuojau. Sekundėlę.
Tiek to. Nereikia.
Tik paimsiu šitų.
Gražios dienos.
KIRPĖJA KAT REID
KAT REID SODO CENTRAS
Ne, tai erzina.
Aš nežinau, kaip kitaip turėčiau nuryti.
Iš tiesų nervina.
- Graži. - Taip.
- Gana normaliai. - Brangu.
Nagi, pasimatuok.
Ne, paskui jos nenešiosiu.
- Galiu tavęs paklaust? - Taip.
Kiek laiko jūs su Skotu praleidžiate dviese?
- Keturis ar penkis vakarus per savaitę. - Tikrai?
Mes retai būnam vienam kambary.
Taip. Bet mūsų namai didesni nei jūsų.
Net jei būnat skirtinguose kambariuose,
turbūt esat arčiau vienas kito,
nei mes savo svetainėje.
Taip. Čia mums išties pasisekė.
Gerai. Perku.
Nusipirksiu, bet etiketės nenukirpsiu, gal grąžinsiu pirmadienį.
Tik reikės nesuprakaituot. Pabūsi su vaikais šįvakar?
- Ką? - Prašau.
Ar jiems dar to reikia?
Jie jau dideli.
Styvė jau pati lyginasi uniformos marškinėlius.
Ir tarpdančius ėmė valyti pati.
Taip. Jau sakei.
Princesei jautrus metas.
Ji mano, kad tokiu metu turi būt viena.
Bet, Karen, aš žinau, kad to nereikia.
- Gerai. - Taip!
Tai kur Džeisonas tave šįvakar vedasi į pasimatymą?
Ne Džeisonas. Džordžas.
Džordžas?
Taip, iš tiesų labai skanu.
Gal kitą sykį dėk Parmigiano-Reggiano.
Jis, regis, suteikia labiau įtikinamą skonį, supranti?
Bet prieskoniai pats tas.
- Ar gera buvo diena šiandien? - Taip.
Taip?
Kas labiausiai patiko?
Kai piešėm pasaulį.
Taip. Parodysi?
Galėsim užkabint ant šaldytuvo, gerai?
Kas čia?
- Prašom su manim. - Gerai.
Net jaudinuosi.
- Ar siaubingai atrodau? - Pala. Šitą žinau.
- Ar tau patinka mano suknelė? - Tu... Taip.
Ši suknelė man visada labai patiko.
Sveiki, em, taip, turėtų būt rezervacija Džordžo vardu.
- Taip. Prašom su manim. - Ačiū.
Džeisai. Pažvelk į jį.
Kaip pasipuošė pasimatymui su mumis.
Ne su mumis.
Sveiki, Džordžai. Laukiate Bev?
Sveiki.
Turiu pasakyti, kad gyva jūs kur kas gražesnė nei nuotraukoj.
O, ne. Ačiū. Ne, aš Niki. Esu Bev draugė.
Ji negali ateiti.
Taip, ji negali ateiti...
Man labai gaila, Džordžai. Bev mirė.
Bet ji man rašė dar šįryt.
Tai aš rašiau, nes norėjom pranešti jums asmeniškai.
Labai apgailestauju.
Ji mirė?
- Taip. - Prieš porą savaičių.
Taip, jos nebėra.
Toks gyvenimas, o tuo labiau mūsų amžiuje.
Todėl pasimatymus skiriu tą pačią savaitę.
- Jūsų šampanas, pone. - Prisijungsite?
Tai...
Ne, mums metas.
Šampanas skirtas būt geriamas gražių moterų.
O, ne.
Atrodau šiek tiek pavargusi, šiaip jau.
Čia nerūkoma, bet, spėju, į jus sureaguotų gesintuvų purkštuvai.
Taip.
Gal tiek to. Vieną taurę.
Už Bev.
- Bev. - Gal duotum...
Džeisai, pasiimk kėdę. Nekelk problemų.
Kur man jų paimti?
Taip. Pica bus už pusvalandžio, vaikai.
Gerai.
Taileri. Tokiu atstumu sėdint tau akys įsitempia.
Gerai.
Ačiū.
Prašom. Ką veiksim?
O Dieve. Nežinau. Senokai nebuvau su vaikais.
Paskutinįkart plakėm pieno kokteilius
ir statėm namą iš antklodžių svetainėje.
Tau nebūtina mus prižiūrėti. Aš ne vaikas.
Ne, viskas gerai.
Myliu savo dukrytę, bet kartais smagu pakalbėt su tuo, kam ne penkeri.
Mocartas penkerių sukūrė pirmą simfoniją, taigi...
Mocartas – gyvas priekaištas mums visiems.
Ar penkeri – sunkus gyvenimo etapas?
Ne, norėjau pasakyt, kad smagu pakalbėt su suaugusiuoju.
Ar viskas gerai?
- Gerai... - Penkerių mane paliko mama, taigi, taip.
Taip.
Žinai, jei norėtum pakalbėti, viskas liks tik tarp mūsų.
Turiu siaubingą atmintį ir labai mažai draugų.
Taip.
Kaip tai vadinama?
- Tai? - Taip.
Megztinis.
Taip. Patogus.
Taip.
Man regis, vieną sykį vilkėjau tokį.
Man atliko kolonoskopiją,
ir mano duktė apvilko mane, kol buvau veikiamas migdomųjų.
- Gal jau mums... - Štai ir aš.
Mums jau metas turbūt, tiesa?
Norėčiau jums abiem padėkoti už mielą vakarą.
Esu dėkingas, jog nepraradau bent vienos pasimatymo dalies.
Džordžai, ar buvote suplanavęs dar kažką?
Manot, kad tai ir buvo pasimatymas?
Mieloji, mano vaistai tik pradėjo veikti.
- Jau vėlu, taigi... - Džordžai.
- Atleiskit, vietos nedaug. - Taip.
Kur mane vežate?
Jūs išties švytite prieblandoje, mieloji.
- Dabar tik pusė šešių. - Kataraktos privalumas –
viską matau lyg Holivudo aukso amžiaus blizgiame rūke.
Idiote!
O jums galima vairuoti?
Ieškodami gyvybės, priartėjame prie mirties.
Ką, tu...
Surašei visas Kat Reid Londone?
Ne, dar pati filtravau.
Bet ne itin pavyko. Sugadinau vienai merginai bat micvą.
Kodėl dabar?
Po tiek metų.
Tikėjausi, kad ji ateis į Bev laidotuves.
O ji neatėjo, tad supratau,
kad pačiai teks ją susirasti.
Ar pasakei apie tai Džeisonui su Niki?
Ne, Niki labai nuliūstų.
Žinai, kokia ji.
Reikia neimt į galvą. Kaip gyvenant prie judrios gatvės.
Ne, vis tiek viskas baigta, nes aš nerandu jos.
Princese, eikš.
Tai kuo galiu padėti?
ŠOKIŲ KLUBAS „RIVOLI“
Sveiki sugrįžę, pone. Ponia.
Atleiskite, pone. Čia vilkime švarkais.
O aš neturiu.
Turime švarkų tokiems nepakankamai apsirengusiems svečiams.
Negi dabar atrodau geriau?
Taip.
- Taip. - Taip. Kur kas geriau.
Tikrai geriau.
Ponios ir ponai, prašome pakviesti savo poras į šokių aikštelę.
Kitas šokis – kvikstepas.
Ačiū, bičiuli.
Ramiai. Taip.
- Tas kvikstepas alina. - Tikrai?
Jis toks mielas.
- Papasakojo anekdotą apie vokiečius. - Taip, bet jis pasakojo su ironija.
- Gerai. - Maniau, jis mirktelėjo.
Džeisai, jis atsinešė kulniukų apsaugas.
Aukštakulnių apsaugas moteriai, kurios jis nebuvo matęs.
Ta viltis. Tas atsidavimas.
Pasimatymas būdavo tikras įvykis. Supranti, reikėjo sužavėti žmogų.
Tas apžavėjimas turi vieną tikslą.
Tas, kuris tave apžavi, nori nusitempti tave į lovą.
- Ne. - Taip.
Tikras žavesys – leisti kitam pasijusti ypatingu.
Labai laukiu...
Kas? Kas nutiko?
- Valsas. - Tuomet eik.
Girdėjau, ji ištekėjusi.
- Ačiū. - Prašom.
Taip! Būtent. Nebūtina garsiai iškvėpti.
Būtent.
Nesuprantu, kuo ji apsimeta.
Jūsų delnas labai prakaituoja.
Nes jūs per stipriai jį gniaužiate.
Negniaužčiau, jei taip neprakaituotumėt.
Regis, priėjome vištos ir kiaušinio rebusą, Silvija.
Žiūrėkite, kaip Džordžas veda.
Toks švelnus dominavimas.
- Žinokit, jis ir mylisi taip, kaip šoka. - Gerai jau, gerai.
Kas?
Nieko.
- Jei turi ką pasakyti... - Tiesiog grįžkime namo, gerai?
Džordžai?
Džordžai? Mes sustojome.
Taip. Jau parvažiavom?
Ne, aš manau, kad mes sugedom.
Taip jau nutinka.
Ar jis...
Ar pasakojau jums savo teoriją apie japonus?
Kodėl nemiegi?
Viskas gerai? Gal įjungt šviesą? Kad tamsa būtų draugiškesnė?
Kas yra ekstremali klimato situacija?
Kur tai išgirdai?
KĄ VEIKSI ŠIĄ ŽEMĖS DIENĄ?
Kai jungi šviesą, ji kenkia gyvūnams.
Ne, manau, nekenkia.
Gerai.
Klausyk.
Tau nereikia dėl to nerimauti.
Daugybė žmonių labai, labai sunkiai dirba,
- kad to nenutiktų. - Ir tu?
Mes visi pasistengsime.
O potvynių metu gyvūnai nuskęs?
Gal paskaitykim pasaką?
Gerai? Pažiūrėkime, ką čia turime.
„Kas paėmė mano medį?“ Gerai.
„Voverė, kuri...“
„PASKUTINĖ POLIARINĖ MEŠKA“
Gerai.
Gal atnešiu „Puškutę“?
Gerai? Kažką ikikarinio. Taip? Gerai.
Gerai.
Aš vienas nepajudinu.
Jam 76-eri.
Gal tu padėsi?
Ne, dar susitepsiu.
Gerai.
Gerai. Sėdėsim visą naktį, gerai?
Tau teks būtu su manim. Apgailestauju.
Košmaras.
Džordžai? Džordžai, gali sekundei išsijungti klausos aparatą?
- Mums reikia pasibart. - Taip, žinoma.
Jūs dabar vieni, mano brangioji.
Nemačiau tavęs visą vakarą.
Galbūt šiek tiek išsiblaškiau.
Bet man buvo smagu leisti laiką su žmogum, kuris dėl manęs stengėsi.
Žmonės sako, kad aš irgi esu žavus ir patrauklus.
Taip, nes esi aukštas, ir moterys sutrinka.
Aš irgi stengiuosi.
Kai nusisuki į kairę, Džeisai, kai sėdim ant sofos,
neatrodo, kas stengtumeisi.
Maniau, tau sėdėt jaukiau namie?
- Apie ką kalbi? - Taip, patinka.
Žinoma, kad patinka, bet...
mūsų namai anksčiau... jie buvo tik mudviejų.
O dabar viskas pasikeitė.
Mums būtina išeiti, kur būtume vėl tik mes dviese.
Ten, kur būtume tikri žmonės.
Aš nesu vien foninė muzika, Džeisai.
- Man reikia, kad matytum mane. - Vėl tos frazės, Niki, jetau.
Tiek to.
Džordžai? Jau gali...
Bijau, kad įžiebiau tarp jūsų nesutarimą. Gal galiu kuo padėti?
Ne, bičiuli, nemanau, bet ačiū.
Su Linda santuokoje išgyvenom 43 metus. Gal žinau šį bei tą.
O kas nutiko Lindai, Džordžai?
Netekau jos. Mirė.
Džordžai, užjaučiu.
Užuojauta, bičiuli.
Papasakokit, kaip susipažinot.
Susipažinom prieš 13 metų.
Ir...
kai pirmąsyk pasibučiavom, pamaniau: „Viskas.
Tai bus paskutinis vyras, kurį matysiu nuogą.“
Tuo metu draugavau su kita,
todėl mano patirtis buvo kitokia.
Taip. Gerai, Džeisai.
- Jei nenori... - Aš buvau apsėstas jos, Džordžai.
Visiškai apsėstas.
Norėjau žinot apie ją viską.
Kurios grupės jos kraujas.
Ar paprikos skonį ji jaučia taip pat, kaip ir aš.
Norėjau žinot jos pradinės klasės planą.
Ir vis dar esu jos apsėstas.
Jos visos.
Įsivaizduok, man net jos suknista rašysena patinka.
Jau geriau.
Turėti žmogų, kuriam gali būt geras, yra tikra palaima.
Tiesa.
Bet aš kartais pamirštu matyti tave.
Nes...
dabar tu esi jausmas.
Koks?
Kaip šiltos šviesos.
Tai gal dabar padėsi man pastumt šią prakeiktą mašiną?
Ne, negaliu. Susitepsiu suknelę.
Palikau etiketę, nes ketinau ją grąžinti.
Ką? Kodėl?
Nes aš jos juk daugiau neapsivilksiu, tiesa?
Pažiūrėkime.
Pala, ne, ką tu... Džeisai?
Kodėl tu taip?
Tu būtinai ją dar užsivilksi. Gerai?
Gerai.
Eikš.
Taip.
- Pasiruošę? - Taip.
- Pasiruošę? Vienas, du, trys, pirmyn. - Taip. Du, trys...
Nagi. Štai taip.
- Užvesk! - Gerai.
Pasiruošę? Važiuojam!
Jau! Spausk.
Tu, bl... juokauji?
Taigi, į „Serafiną“ vakarienės, paskui į „Rivoli“ šokių klubą!
POLAS
MIELA BEV, AR RYTOJ SUSITINKAM?
O, ne.
MIELAS POLAI, NEKANTRAUJU SUSITIKTI
DEIVAS, KRISAS, POLAS, GREMAS
Eina sau, Bev.
APGAILESTAUJU, JI MIRĖ
ATSAKYTI DEIVUI
ATSAKYTI GREMUI
ATSAKYTI TIMUI
Negaliu patikėt, kad Karen statė namą iš antklodžių.
Ji ničnieko nenutuokia apie paauglius.
Ničnieko.
Išvertė Egidija Namavičė