Noah, før vi begynner, disse sjekkemøtene...
- Oppfølging. - Ja, oppfølgingsmøtene.
De er vel for alle? Ikke bare oss.
De er for alle.
- OK. Ja. - Fint. Det er fint.
Jeg tar arbeidet alvorlig.
- Så Princess... - Ja, Princess, ja.
- Hun virker litt skiftende for tiden. - Jeg tror det er normale tenåringsgreier.
Da jeg var tenåring, begynte jeg å gråte av alt.
Man vokser fra det.
For det meste. Jeg gråt for litt siden.
Det var en veldig fin blomsterkasse som kom brått på.
De har ingen hage, men får det til å fungere.
- Det var en fin blomsterkasse. - OK. Og Tyler?
Bra. Men det med sport hjelper ikke, for han blir aldri valgt. Stakkar.
Jeg har mapper fulle av adopterte barn som sliter med lagsport.
Jaså?
Det er vanskelig for dem å mestre mens de må takle alle forholdene.
Men han er ikke særlig god i fotball heller.
Unnskyld meg. Jeg skal kjøpe mineralvann.
Ta det med ro.
Jeg har en idé. Og jeg tror den er god.
- OK. - Så jeg sier det bare.
- Jeg skal starte et fotballag. - OK.
For Tyler og de andre ungene i Noahs mappe som ikke passer inn.
Som Adopsjon FK. Et lag der alle får en sjanse.
Hva synes du?
- Jeg synes det er en god idé. - Ja?
Jeg blir tent når du begynner å snakke om utstøtte barn.
- Det var synd. Jeg liker denne kafeen. - Ja.
40 FERNDELL ROAD, BRIGHTON, BN2 T8P 146 KM
Da drar jeg.
- Karen kommer om fem minutter. - OK.
Beklager. Minn meg på hva det er igjen.
Hun kjører meg til Brighton så jeg kan kjøpe et bord jeg fant på nettet,
som jeg kan pusse opp. Gjøre det fint og selge.
Og er det ingen bord i London?
Det er et veldig fint et. Og det koster bare 40 pund,
og for det bordet der...
La meg se.
Det kommer ikke opp. Det har potensial.
- Jaså? - Ja.
Det er ganske klassisk.
Det har bein...
- Ja. - Og den flate delen oppå.
Det høres ut som et bord, ja.
Jeg visste ikke at du likte sånt.
Jeg synes det er viktig å bli økonomisk selvstendig.
Ja.
Så kan jeg låne 40 pund?
Det har du ikke gjort.
Hva? Å ja. Freddy skaffet meg den. Alle topptrenere har dem.
Du begrenser vel forventningene?
Selvsagt. Jeg vil skape et trygt miljø der folk kan bygge vennskap,
oppfylle potensial og finne ekte glede.
OK.
Ja. Det er god begrensing av forventningene.
Dette er Noahs mest utfordrende saker.
Jeg tror det kan ta tid å nå fram til disse barna.
Det er en grunn til at de har slitt på andre lag.
Ja, men jeg føler at jeg kan hjelpe. Gjøre en forskjell i livet deres.
Jeg så at du lastet ned Dangerous minds – valget er ditt.
- Ja, det er... - Jason.
Du må høre etter når jeg sier dette.
Og dette sies av en som er full av kjærlighet for den personen du er.
Du er ikke Michelle Pfeiffer.
- Og jeg vil høre deg si det til meg. - Jeg er ikke Michelle Pfeiffer.
- Vi ses senere. Ha en fin dag. - Ha det.
Jeg er Michelle Pfeiffer.
Moren min har avlyst.
- Hvorfor det? - Hun sendte melding.
Katten sover på fanget hennes, og hun vil ikke forstyrre den.
Det er åpenbart løgn.
Hun vet nok at Karen skal ut, og hun har dratt dit for å bruke boblebadet.
Du har en ledig dag.
- Skjem deg selv bort. - Karen er her!
- Ses senere. - Ha det.
Seriøst. Når var sist gang du gjorde noe for deg selv uten barna?
- Jeg tok mammografi i forrige uke. - Noe hyggelig. Noe fint for deg selv.
- Gjør det. Vi ses. - OK.
- Kom igjen, kompis. - Ha det.
- Kommer. - Ha det.
- Ha det.
- Er du sikker på at du vil dette? - Ja.
Det er en gammel adresse. Hun er neppe der nå.
Hun er moren min. Jeg må prøve.
Jeg synes vi skal si det til Nikki.
Ikke ennå. Vi har snakket om det. Hun blir lei seg.
- Ja, men... - Jeg drar uansett. Jeg må ha svar.
Så du kan passe på meg som en ansvarsfull voksen,
eller så tar jeg toget alene.
Og drikker alkohol fordi jeg er nervøs,
og så kommer jeg til Brighton, som er et fordervet sted,
og banker på et fremmed hus som kan være et crack-rede.
Greit. Men finner du henne, må du si det til Nikki. Det er avtalen.
Og da har jeg ikke hatt noe med det å gjøre.
Slapp av. Det kommer til å ordne seg.
Herregud!
Planene mine gikk i vasken, så jeg tenkte at jeg kan bli med, ta det som en tur.
Er du sikker? Det blir kjedelig.
Ja. Det blir kjedelig, Nikki.
Det er greit. Cola light eller Fanta?
- Fanta. - Herregud. Her har du en.
- Vær så god, Karen. - Takk.
Dere har vel ikke noe imot det?
Jeg vet ikke hvorfor ikke.
- Jeg kommer ikke på noe. - OK.
Kom igjen. Ut på tur!
Hurra. Ut på tur.
Greit.
- Hei, Freddy... - Jason sa at du vil ro over Atlanteren.
- Ja. - Da trenger du en trener.
Jeg var roer ved et av landets beste ro-universiteter.
- Hvor? Oxford? - Oxford?
Greit, Det suser i sivet. La oss pakke en piknikkurv
og ta en liten tur for å spise kake og drikke ingefærøl.
Trodde du skulle ro på havet. Du trenger en Portsmouth-mann.
Elvene har tidevann der. Og ser du det ikke på armene, er du fra vettet.
Og alle Portsmouth-menn vet hvordan det er å overvinne noe av livets største motgang,
å måtte dra til Portsmouth. Ta på deg jakken. Vi skal til vannet.
Opp med farten. Elven venter.
OK. Velkommen.
- Hvem har vi her? Michael? - Yo.
- Max, Kelly... - Her.
- ...Sam... - Her.
...Theo og Tyler.
Pang. Sammen er vi Camden-blekksprutene.
Vi er åpne for andre navneforslag.
- Navnet er bestemt. - Ga vi det til bydelsrådet?
Skjemaene er levert til bydelsrådet, så navnet er bestemt.
- Jeg klikker når folk irriterer meg. - Notert.
Før vi begynner å spille,
vil jeg snakke med dere om ordet "utholdenhet".
Vet noen hva utholdenhet betyr?
At du tror du er en gluping.
- Nei... - Hold kjeft, glupingen.
- Vet du hva? - Ikke gjør så de roper det.
Dere er her fordi andre lag ikke vil ha dere.
De vil sette dere i bås. Har dere ikke opplevd det hele livet?
De vil si at dere har opposisjonell atferdsforstyrrelse.
Det har jeg ikke!
Eller at dere er vanskelige,
uhåndterlige, dysfunksjonelle og merkelige.
Vet dere hva jeg sier til det? Jeg var ikke ferdig.
Jeg hadde ikke kommet til det positive, så ikke begynn å tenke sånn.
Jeg har jobbet med formasjonen.
Jeg ser ingen hull. Hva synes du?
- Seksmannslag? - Seks, ja.
Du har skrevet Max to ganger.
Greit.
- Må jeg ha denne genseren? - Ja, initialene dine står på den.
Alle trenere har sånne.
Det ser ut som jeg jobber for veihjelptjenesten.
Folk ber meg snart om hjelp.
Vi ser bra ut. Tro meg.
Kan jeg knekke denne?
La oss ikke gjøre det. La oss...
Skal vi høre på musikk?
Bestefar satte fast en lydbok der, og den vil ikke spille noe annet.
- Sendte fyren melding til deg? - Hva?
Du sa at han skulle sende melding hvis bordet ble solgt.
Du må sjekke, for hvis bordet er blitt solgt, bør vi ikke dra.
Nei, det er der fortsatt.
- Er du sikker? - Ja, Karen!
Hvilken lydbok var det?
Den stålgrå jolla.
Mann mot vann. Den klassiske kampen.
Hvordan kan noen ikke elske sporten?
De stakkars halvdøde køddene.
Få høre. Hvordan ser treningsplanen din ut?
Mye sprint på den lokale løpebanen.
Innerste bane i starten, men vi tar det derfra.
OK. Hva med på romaskinen?
- Mange femkilometere. - Bra.
- Hva er personlig rekord? - Rundt to kilometer.
OK. Har du endret kosthold? Hva spiste du til frokost?
Til frokost...
Nydelige skotske pannekaker med blåbærkompott på.
Nei. Du bør spise 20 eggehviter hver dag.
- Tjue? - For å få protein.
Greit. Vis meg teknikken din.
Ja. Så...
- Og så videre. - Ja. OK.
Scott...
Er du helt sikker på dette?
Det er jo Atlanterhavet.
Jeg skjønner hva du mener. Det er en liten pytt av et hav.
I hvert fall sammenlignet med Stillehavet. Et hav for en pyse.
Men jeg er ydmyk.
Så la oss starte med Atlanteren og se hvordan det går.
- Det er 5000 kilometer. - Best å gjøre det snart, da.
Iskalottene smelter. Det kommer til å være mer neste år.
Kapittel fem. En utløsende faktor
for at USA gikk inn i krigen, var senkningen av RMS Lusitania.
Forliset var en katastrofe som avstedkom av en tragisk villfarelse.
Talløse advarsler ble ignorert, og hindret derfor ikke den fredelige reisen
i å ende i katastrofe.
- Skal jeg ta meg av prutingen? - Du trenger ikke å bli med inn.
Jeg blir ikke sittende i bilen. Jeg er veldig god til det.
Det er nok fordi jeg alltid ser ut som jeg er på gråten. Folk blir nervøse.
Vet dere hva?
- Jeg er litt i tvil om bordet. - Er du det?
Ja.
Jeg tror bord kan være en boble. En dille.
Jeg var også bekymret for det.
Jeg vil ikke drive med bord når alle andre driver med NFT.
Ja.
Er du sikker?
Mhm. Kan vi bare kjøpe pommes frites på piren?
Slapp av. Det er bare et bord.
Hvorfor er du så oppskaket?
Jeg synes lydboken er opprørende.
De var bare gutter.
Gudskjelov. Jeg trodde det var bare meg.
Flott redning.
Greit. Ny start. Fortsatt mye å spille for.
Fem-null er en farlig stilling i fotball.
De begynner å bli slitne. De er utkjørte.
All jublingen tar på.
Kan jeg få snakke med deg? Vi kastet kron og mynt ved avspark.
- Jeg vil ha mynten tilbake. - Max!
Jeg har bare kort.
Husk at vi skværer, så ro og skvær når du klarer åren.
Jeg vil se skværing og driv.
- Ja. - Jeg ser ikke skværing og driv.
Jeg ser, men kan ikke se det.
Ro, skvær. Ro... OK.
- Du mister kontrollen. - Ja.
Du er ikke fokusert.
Vent.
- Den er borte. - Jeg klarer det.
Dette er Atlanterhavet.
Vinden er 80 knop. Åren er i Portugal alt.
Og ikke tenk på å svømme etter den.
Nei, det gjør jeg ikke.
- Bra. - Jeg kan ikke svømme.
Det trenger jeg da ikke. For jeg er i båten.
Kan vi dra hjem nå? Har vi gjort nok tur-greier?
Ja. Det har ikke vært den Thelma og Louise-opplevelsen jeg håpet.
Ville du være rømling og bli jaktet på av politiet?
Litt.
Er du sikker på at du ikke vil ha bordet?
Det er synd å ha kjørt så langt uten å se det. Er du ikke litt nysgjerrig?
Jeg er fornøyd med det bordet jeg har.
- Jeg bare... - Jeg har bygd det opp i hodet.
- Hva om det ikke er så bra likevel? - Hva om det er bedre?
Det får du ikke vite uten å prøve.
Man angrer på det man ikke har gjort, ikke det man har gjort.
Greit. Jeg kan ikke leve med meg selv om jeg ikke prøver.
Og venter jeg lenger, kan bordet bli borte.
Fint.
Jeg må si at jeg gleder meg til å se dette bordet.
Den er din, keeper. Rør på deg.
Uflaks. Helt klart uflaks.
OK. Fantastiske greier. Helt sant.
Åtte-null var ufortjent.
Det reflekterer ikke spillet. Det var flaks seks ganger og offside to ganger.
Takk for at du kom. Noen fine redninger.
Unnskyld meg. Har du startkabler? Jeg har flatt batteri.
Jeg er leder av planleggingskontoret i Haringey bydel.
- Jeg kan ta en titt. - Takk.
Beklager. Det var ikke noe særlig.
- Jeg elsket det. - Er det sant?
Jeg var ikke den dårligste.
Det er stort og rundt. Det kan ikke være sunt.
- Jasons hode, Jasons hode! - OK.
- Så gøy. Greit. - Det er stort og rundt.
Jasons hode, Jasons hode.
Hodet bakover. Hold magen oppe.
Sånn. Og spark med rett bein.
Ja. Kom igjen. Ja.
Ja.
Går det bra? Det går bra.
- Kom tilbake. - Jeg liker det ikke.
La meg dra deg opp.
Herregud.
- Skal jeg ikke bli med? - Nei!
- Nei, du får ikke lov. - Jeg har ikke noe imot det.
Vi trenger forsyninger. Til kjøreturen hjem.
Det skal jo være en tur.
Ja. OK.
- Hva vil vi? - Hva vil vi?
Cola light.
Fanta, popkorn.
- Søtt og salt. - Og pistasjnøtter.
- OK. - Våtservietter.
Vent. La meg skrive det ned.
Ok. Pistasjnøtter.
OK.
Hei. Jeg heter Princess. Hei.
Jeg heter Princess. Hei. Jeg heter Prince...
Hvem er du?
Er Kat her?
Kat?
Kat Reid?
- Nei, hun gikk nettopp på butikken. - Vet du når hun kommer tilbake?
Hva er klokken nå? Litt over tre, og hun dro i 2018.
- Så... - Dro hun?
Begynner å se sånn ut, ja.
Men det er vanskelig å finne ting i den butikken.
Ikke veldig sannsynlig.
Har dere en kjøttpåleggavdeling?
Vi har skinke.
Skinke?
Så du er Shushs datter?
Hvem?
- Folk kalte henne Shush. - Hvorfor det?
Fordi hun snakket mye.
Greit.
Vet du hvor hun dro?
Aner ikke. Ut av landet, har jeg hørt. Kanskje.
Kan du fortelle hvordan hun er?
Hun er som solen.
Når hun skinner på deg, er det... Wow. Man kan ikke forestille seg livet uten.
Og en dag er det ikke det. For det er ikke din tur lenger.
Og det skinner på noen andre.
OK.
Det var synd.
- Jeg må gå. - Hvis du finner henne,
så si at fisken hennes er død. Den er ikke det, men si det.
OK.
Hva skjedde?
Jeg må fortelle henne at du har lett etter moren din.
Ikke gjør det. Vær så snill.
- Princess, hun... - Ikke nå.
Greit. Jeg fant nesten alt dere ville ha.
De hadde ikke linfrøspirer.
Hva er i veien?
Hvor er bordet?
- Nikki... - Han hadde solgt det.
Hva mener du?
Markedet er så hett nå. De kommer, og så blir de borte.
Kan vi dra hjem?
Det kan han ikke gjøre.
Vi har kjørt så langt.
- Hva er det du gjør? - Det er ikke riktig.
Gjør noe, Karen.
- Hva da? - Jeg vet ikke.
Noe annet!
Nikki! Nikki! Nikki!
Unnskyld meg.
Å nei.
Herregud.
Jeg kan forklare.
- Jeg tar et bord. - Hva?
Jeg tar et bord. Og det er mulig at han ringer politiet.
Hva? Hva i...
Det haster, Karen!
Se på henne. Skjønner du ikke at hun ville gjort alt for deg?
Du må fortelle det.
Ja. Men la meg gjøre det når jeg er klar.
Jeg visste ikke hvilken stil du likte, så jeg tok det første jeg fant.
- Nikki. - Jeg la igjen 40 pund,
og jeg mistet leppepomaden min. Jeg synes han gjorde en god handel.
Pokker.
Vi kommer til å bli tatt. Kjør, Karen!
Jeg prøver å feste beltet!
- Fort! - Herregud!
Kapittel 11.
Mot alle odds var det noen som overlevde og kom hjem.
- Det er fint. Ja. - Jeg prøvde å gi det litt karakter.
Det har du gjort.
Det tiltrekker oppmerksomheten.
Selv om du prøver å se bort, så...
- Jeg kan gjøre det med deres ting. - Nei. Nei, nei, nei.
Nei. Fokuser på forretningene dine.
- OK. - Hvor mye vil du ha for det?
120. Fordi det er unikt.
Du får tilbake dine 40 når jeg har solgt det.
Eller så kan du beholde bordet.
Fint.
Like etter kom en ny eksplosjon
fra Lusitanias skrog, der torpedoen hadde truffet.
Skipet begynte å synke raskere.
SPENNENDE NYOPPUSSET BORD
0 VISNINGER 0 BUD
Du har skrevet Max to ganger.
Tekst: Evy Hvidsten