ЦВЕТАРНИЦА "ЛЮЛЯК И ТРЪНИ"
- "Люляк и тръни". - Привет, дали ще можете да ми помогнете?
Поръчах цветя за погребение, но така и не пристигнаха.
- Съжалявам. - Много се разочаровах.
- Да ви изпратим ли други? - Ако тя умре пак ли?
Не. Просто се чудя дали плащането е минало.
Преместих се наскоро. Ще проверите ли адреса?
Да, разбира се.
- Как ви беше името? - Кат Рийд.
- Ето, открих ви. - Чудесно. Кой адрес съм ви дала?
Как точно се изписва?
Не че не знам, само питам дали при вас е вярно.
ВАЛДЕМОСА, МАЙОРКА
Майорка?
- Пак издънка. - Писна ми да ми доставят играчки.
Казвам ти, нарочно го правят.
- Връщам поръчката. - Миниатюрно е.
Нищо не се побира.
Ало?
Нещо не е наред, не лови сигнал.
- Да не си пипала термостата? - Не съм го докосвала.
- Казах ти да не бърникаш... - Хубаво, хвана ме.
Човъркам го непрестанно.
Знам, че не бива, но не мога да се спра.
Понякога дори каня приятели да си играят с него.
- Щом проявяват интерес, и това е нещо. - Разбрано, благодаря.
Добре, чао. Обади се Ноа.
Иска да споделим опит с бъдещи осиновители.
- Кога? - Днес следобед.
- Май не сме първият им избор. - Как пък го реши?
- По телефона ме нарече "Емили". - Ясно.
- Може би си права. - Не знам дали ставам за лектор.
Идете, ще се справите чудесно.
- Дали? - Абсолютно!
Страхотни родители сте. Съветите ви може да помогнат.
Благодаря.
Хайде, чао.
Свят ми се завива от настроенията й.
- Понеже се стягаш. - Какво?
Не й се връзвай толкова.
Казват, че ако те нападне мечка, трябва да се отпуснеш, нали?
Просто да й се оставиш.
- Прави същото с нея, ето така. - Престани.
Отблокирай Карън. Поредното съобщение за теб.
- Умира ли? - Не.
Тогава не ме вълнува. Освен ако не умира, за мен е мъртва.
Я кажи, Вик, готвиш ли се за срещата? Какво си планирал?
- Май ще се откажа. - Не! Защо?
Това не е за мен. Никак не съм общителен, а с жените съм още по-зле.
Животът не се изчерпва с поправяне на термостата ни.
И на лавицата в банята, ако имаш време.
- Какво ще облечеш? - В смисъл?
Защо не си купиш нещо новичко?
- И нови обувки. Жените ги забелязват. - Спрял съм да купувам обувки.
- На 77 години съм, няма да ги износя. - Стига, Вик!
Джейсън какви обувки харесва?
Може да купя един номер по-големи и да ги носи той, като умра.
- Защо пък не, това е някакво решение. - Да.
- Хайде, ще се видим пак. - Евентуално.
Скот, размърдай се вече.
Господи, направо... Момент.
Задъха ли се? Тъкмо започнахме.
- Стълбите са много. - Нищо подобно.
Освен ако бабката не е на стероиди.
Вече сериозно се съмнявам дали ще ми е по силите.
Снощи правих ризото и съм като разглобен.
Не знам дали ще мога да прекося океан с гребане.
Май си прав.
Кога го разбра?
Стълбите не бяха за тренировка.
Просто по тях се стига до гребната база.
А защо засичаше с хронометър?
Защото ти се мотаеше.
Това е лудост.
Пълна лудост. Трябва да се откажа.
Може да загина.
Със сигурност.
- Татко. - Черни или кафяви обувки?
- Моля? - Какви предпочиташ, черни или кафяви?
По-скоро кафяви.
- А кой размер ризи носиш? - Не знам, екстра голям?
- Много е голям. - Защо ме разпитваш?
Татко, какво...
Татко?
Ще взема тези и един номер по-голяма риза.
Нека бъдем напълно искрени с хората.
Ще им помогнем, ако признаем грешките си.
Не това, че прекаляваме с обичта си, а истински грешки.
Примерно как дадохме на две изоставени деца да гледат "Бамби".
Или как забрави да прибереш Тайлър и той реши, че е разсиновен.
- А твоите грешки ще ги споменем ли? - Разбира се.
- Ако има време. - Ники, дойдохте.
Ноа.
- Татко. - Би ли носил елече?
- Какво? Не. Защо? - Жалко.
Защо ме разпитваш?
Татко? Защо...
Затвори.
ЛОНДОН - МАЙОРКА
НИКИ НЮМАН
Съвсем непринуден разговор.
Хората просто искат насоки. Не премълчавайте нищо.
- Нека проумеят, че не е лесно. - Джейс го преживя особено тежко.
- Е, и ти... - Ето ги и другите.
- Платил съм! - Втасахме я.
- Бен и Денис? - Познавате ли ги?
Да, и то отлично. Най-големите гадняри на света.
Първо дадоха Принцеса и Тайлър на тях.
Имаха дори къщичка на дърво.
Винаги се изказват много положително.
- Простете. - Ники.
- Най-лесно е да върнеш трудните деца. - Стига.
- Привет, Джейсън. - Бен, Денис.
- Джейсън, Ники. - Денис, Бен.
Ники.
Ноа.
Добре че и вие сте тук. Опасявахме се, че нямаме много за разказване.
Всичко мина толкова гладко.
От вас ще научат за проблемите.
- Да се подготвим ли? - Да.
Какво?
Никаква искреност. Да не съм чула лоша дума за децата ни.
Ще им дадем да разберат, че Принцеса и Тайлър са злато.
- Победата ще е наша! - Ники...
ВЪПРОСИ И ОТГОВОРИ ЗА ОСИНОВЯВАНЕТО
- Здравей. - Привет, аз съм Вик.
Звънецът ти не работи.
Добре дошли на нашата среща.
Денис, да започнем с теб.
Осиновихме Лулу преди пет години
и трябва да призная, че сме луди по нея.
- И ние така. - Извадихме голям късмет.
Чувстваме се по същия начин.
Интересите й са толкова разностранни - музика, писане, танци.
И на Принцеса също.
Тайлър харесва шрифтове. Печатарски, имам предвид.
Обожава ги всичките, с изключение на "Хелветика".
Само му дай плакат с този шрифт и стой, та гледай.
Какви ги говори?
И тя много напредна в училище. Ще се яви на матура година по-рано.
Принцеса пък има нисан "Микра".
Браво.
Да поговорим за трудностите, с които сме се сблъсквали.
Джейсън, спомена, че за теб е било голямо изпитание.
Сериозно?
Да, имаше известни трудности в началото.
Първите час-два.
Но след това всичко тръгна по мед и масло.
Ясно.
Много мило от твоя страна. Къщата е позанемарена, откакто Пол почина.
- Ризата ти е възголяма. - Имам широкоплещест син.
Той ще я наследи.
- Благодаря. - Вече всичко е наред.
Е, аз тръгвам.
Искаш ли чаша чай?
- Сигурна ли си? - Цял час се занимава, влез да отдъхнеш.
Ще се радвам, рядко ми идват гости.
Не се знае, звънецът не работеше.
Може да си търсена жена с развален звънец.
Хубаво, да видим какво още има за поправяне.
Г-н Филбърт, здравейте. Може ли да поговорим набързо вътре?
За скоростта в района на училището ли? Карън се извинява за имейла.
Не, просто искат да ви видят.
СВРЪХЧОВЕКЪТ СКОТ!
НАШИЯТ ГЕРОЙ!
Стиви ни разказа за прекосяването на Атлантика
и родителите събраха малко пари.
520 ЛИРИ
Стиви ви е казала?
Да, все за това говори, а и хората са видели статията.
БАЩА БОРИ ВЪЛНИТЕ
Заповядай, татко.
Какво обичаш да правиш в свободното си време?
Какво?
Попитах какво обичаш да правиш в свободното си време.
Обичам да чета.
Вик!
Искаш ли да седнем и да се поопознаем?
...майките им са нехайни.
Грижите за тях поемат по-големите им братя и сестри.
Когато достигнат тригодишна възраст...
...вече поотрасналите птици отговарят за по-малките...
- Отивам си в стаята. - Добре.
Дебнат ги много опасности.
Обичам те.
Сами са уязвими.
Научават се да носят отговорност...
Вече може да си свалиш забралото.
Имаш хубаво лице.
Така че...
- Браво. - Благодаря.
Странно ми е пак да си устройвам срещи.
- Всичко е някак абсурдно. - Аз затова все ремонтирам.
Само разбитото си сърце не можеш да поправиш.
И сушилните ми се опъват.
Ако ще сменям покривната изолация на навеса...
Ще направя чай.
Е, има и проблеми.
Онзиден в хладилника открихме две отворени пакетчета масло.
Не сме идеални.
Въпросите са много.
БЛАГОДАРЯ, ЧЕ ИЗБРАХТЕ "ЕЪР ИСПАНИЯ"
- Ники, относно доверието. - Само секунда.
Ще ми направиш ли пуканки?
Принцесо?
Много дълго правихме опити Денис да забременее
и беше голяма мъка, честно казано.
На никого не му беше приятно, най-малкото на мен.
И за нея беше изтезание.
Само обикаляше по доктори, какво ти удоволствие!
Неприятно е да си в това положение толкова дълго
и един ден просто си казваш:
"Не, това е ужасно.
Слагам точка".
И спряхме.
Не че нападам Денис, тя е чудесен човек.
Здравейте, май някой купува с моята карта.
Да, самолетен билет до Майорка.
Правя си този извод, защото не съм аз.
Простете...
ПРИНЦЕСА: СЪЖАЛЯВАМ, ТРЯБВА ДА Я НАМЕРЯ
Тогава се обърнахме към Ноа.
И трябва да призная, че той се справи страхотно.
- Тръгвай. - Какво?
- Има още няколко въпроса. - Вече казахме важните неща.
Не е толкова сложно.
И най-големите глупаци имат деца, няма какво да го мислите.
Благодаря.
- Микрофонът. - Извинявам се.
Да приключваме тогава.
Кажи на Вик, че скоро ще дойдем, чао.
- Засякох телефона й. Пътува към летището. - Полетът е от терминал 3.
- В 19:20 ч., няма да успеем с метро. - Но трябва да я спрем. Какво ще правим?
На конференция е, а твърди, че се брои за работен ден.
Не е познал.
- Благодарим ви. - Няма проблем, на път ни е.
Закъде летите?
- Париж. - Белгия.
Белгия с престой в Париж.
- Да, супер. - Дори не съм мислила за Белгия.
На мен пък ми е мечта.
Винаги съм искала да видя...
Плочките.
И сандвичите им.
- Без багаж? - Решихме го в последната минута.
Приядат ли ми се гофрети, нищо не може да ме спре.
Къде ще отседнете?
В Керплункен.
Точно така беше. Ще отседнем в Керплункен.
Да, ще отскочим дотам.
Ще разглеждаме плочки и ще ядем сандвичи. Нямам търпение.
- Принцеса е, оставете съобщение. - Не вдига.
- Имаме ли план? - Връщаме я и слагаме край.
Тогава няма да ни казва нищо, ще загубим доверието й завинаги.
Ужасно ще е да загубим доверието на възглавниците, завити с одеяло.
- Наред ли е всичко? - Да.
- Тя просто търси обяснение. - Няма да го намери.
И това е нещо.
И ето ни отново на околовръстното. За пореден път.
МАЙОРКА - ИЗХОД 12, КАЧВАНЕ
Много ви благодарим. Ако може някак да ви върнем жеста...
В една изба на улица "Монторгьой" продават страхотно червено вино...
Типично.
Точно от другата страна е.
Не тичай, ще ни арестуват.
Не я виждам.
Ето я. Принцесо!
- Извинявам се. - Простете.
Къде отиде?
Спокойно.
Няма нищо.
Какво смяташе да правиш?
Да намеря майка си.
И да я питам някои неща.
Но се обърках, защото стрелка нагоре значи както нагоре, така и напред.
Абсурдно е.
Подредих се на друга опашка и така ме овикаха!
По телевизията изглежда доста по-лесно.
И охранителят не спираше да ме зяпа.
Взех да се прозявам, за да давам вид на спокойна,
но въпреки усилията ми той не отлепяше поглед от мен.
Дори стана още по-зле.
Затова си купих огромен "Тоблерон", а после вие дойдохте.
- Тайлър добре ли е? - Да, при дядо ти е.
Хубаво.
Какво искаше да я попиташ?
Имам списък.
- И от двете страни е. - Защо не й напишем писмо?
Не, ако й пиша, може пак да избяга. Трябва да отида сега.
Обещавам да ти помогнем, но няма да те пуснем в Испания сама.
В никакъв случай.
Взех паспортите ви, за да не тръгнете подир мен, и похарчих пари от картата ти.
Няма нищо.
Тъкмо ще спра да купувам кукленски мебели.
- Пак ли? - Да.
Но не е проблем, поръчах самосвалче, за да ги разкараме.
Много съжалявам.
Спокойно, може да ни върнат парите за билета.
- Добре. - Ела тук.
Благодаря.
ЗАЩО СИ МЕ КРЪСТИЛА ПРИНЦЕСА?
С какво да помогна?
- Тя къде отиде? Не я виждам. - Не знам.
- Къде си? Не те виждам. - Две страници въпроси.
- Какво? - Тя заслужава да знае.
Няма да миряса, а не може да замине сама. Ще отида вместо нея.
- Купих си билет. - Какви ги говориш?
- Шегуваш ли се? - Затварям.
Ники...
- Мисля, че направих голяма грешка. - И аз.
Простете.
ОТЗИВИ ЗА СРЕЩАТА С ОСИНОВИТЕЛИ
Нещо за ядене и пиене?
- Желаете ли нещо? - Какъв алкохол има?
Предлагаме червено и бяло вино, водка, джин с тоник и крафт бира.
Идеално.
Искам от всичко.
И някакви ядки.
Превод на субтитрите Боряна Богданова