FOR ALLTID I VÅRE HJERTER
Lilac and Thorn.
Hei. Jeg lurer på om du kan hjelpe meg.
Jeg bestilte blomster til en begravelse, men de kom ikke fram.
- Jeg beklager. - Ja. Veldig skuffende.
- Skal vi sende nye? - I tilfelle hun dør igjen?
Nei. Jeg lurer på om betalingen ikke gikk gjennom.
Kan jeg sjekke om jeg oppga riktig adresse?
Ja, selvsagt.
Hva var navnet?
Kat. Kat Reid.
Her har jeg det.
Fint. Hvilken adresse har du?
Beklager, hvordan staver du det?
Jeg vet det, jo. Bare for å sjekke at du har det riktig.
C-A-R-T-O-I...
Mallorca?
Det skjedde igjen.
Ordet "dokkehus" må stå øverst. Jeg vedder på at de gjør det med vilje.
- Jeg skal be om pengene tilbake. - Så lite.
Man får ikke noe inn der.
Hallo.
Det er noe galt. Den får ikke signal.
- Har du tuklet med termostaten? - Nei, det har jeg ikke.
- Jeg har sagt før at... - Greit. Du avslørte meg.
Så fort du går ut, tukler jeg med den.
Det er adrenalinet. Jeg får ikke nok.
Iblant tar jeg med venner. Vi klarer ikke å rive oss løs fra termostaten.
- Fint at de er interesserte. - Jase og jeg gir beskjed. Takk.
Ha det. Det var Noah. Han ber oss bli med på allmøte med folk som vurderer adopsjon.
- Når? - Senere i ettermiddag.
Et annet par trakk seg. Vi var neppe førstevalget.
- Nå er du negativ. - Da jeg svarte, sa han: "Hei, Emily."
- Så... - OK.
Kanskje du har rett.
Jeg tror ikke jeg vet nok til å lære opp andre.
Gjør det. Du ville vært dyktig.
- Ja vel? - Veldig.
Dere er fantastiske foreldre. Deres råd kan hjelpe noen.
Takk.
- OK. Ha det. - Ha det.
Jeg får nakkesleng av humørsvingningene.
- Fordi du er for anspent. - Hva?
Du må slappe av rundt henne.
Hvis du blir angrepet av en bjørn, så skal du jo bare bli helt slapp.
- Jaha. - La det skje.
Du må gjøre det samme med henne.
- La det skje. - Slutt.
Kan du fjerne sperren på Karen? Hun har sendt enda en melding.
- Er hun dødssyk? - Nei.
Ikke interessert. Er hun ikke dødssyk, så er hun død for meg.
OK.
Går det bra, Vic? Gleder du deg til daten? Hva har du planlagt?
- Jeg tror jeg avlyser. - Hva? Nei. Hvorfor det?
Det er ikke noe for meg.
Jeg er dårlig til å snakke med folk, og verre med damer.
Det er mer ved livet enn å reparere termostaten vår.
Og hylla på badet hvis du har tid.
- Hva skal du ha på deg? - Hva mener du?
Kan du ikke kjøpe nye klær?
Kanskje nye sko. Damer legger merke til sko.
Jeg kjøper ikke nye sko.
Jeg er 77. Jeg får ikke nytteverdien. Jeg kan dø når som helst.
- Vic, da. - Hva slags sko liker Jason?
Jeg kan kjøpe et par som er ett nummer for store, så kan han arve dem.
Ja. Det ville jo vært en trøst.
Ja.
Ses senere.
La oss håpe det.
Scott. Kom igjen nå.
Herregud. Dette er... Vent.
Du kan ikke være andpusten. Vi har ikke startet.
- Det er mange trinn. - Egentlig ikke.
Hvis ikke gamla her går på steroider.
Jeg begynner å tvile på om jeg klarer dette.
Jeg laget risotto i går, og armene verker.
Jeg vet ikke om jeg kan ro over et hav.
Jeg tror du har rett.
- Når skjønte du det? - Trappen var ikke en del av treningen.
Det er bare trappen til roing-senteret.
Hvorfor sto du med klokka og sa: "Kom igjen."
Fordi du var litt sen.
Dette er galskap. Jeg må avslutte dette. Jeg mener, jeg...
Jeg kan dø.
Jeg tror ikke det er noe "kan" der.
Hei, pappa.
Svarte eller brune sko?
- Hva? - Liker du svarte eller brune sko?
Brune, tror jeg.
- Og hvilken kragestørrelse bruker du? - Jeg vet ikke. Femti?
- Det er veldig stort. - Hva gjelder dette? Pappa, hva...
Pappa?
Jeg tar disse... Og en skjorte som er én størrelse større.
Vi må være helt ærlige når vi svarer på spørsmål.
Vi kan bare hjelpe andre hvis vi innrømmer feil.
Jeg mener ikke det at vi elsker for høyt, men faktiske feil.
La oss fortelle om da vi lot to unger med tilknytningsproblemer se Bambi.
Og da du glemte å hente Tyler, og han trodde han skulle adopteres igjen.
- Nevner vi dine feil også? - Ja, selvsagt.
- Hvis det blir tid. - Fint at dere kom.
Hei, Noah.
Hei, pappa.
- Ville du brukt en vest? - Hva? Nei. Hvordan det?
- Det var synd. - Hvorfor spør du om sånne ting?
Pappa? Hvorfor...
Han la på.
Det er veldig avslappet.
Vil bare høre hvordan det er. Ikke rosemal det.
- De må vite at det ikke er lett. - OK.
Jase har mye å dele om problemene sine.
Vel, vi...
Her er de andre.
Jeg har betalt.
Oi da.
- Ben og Denise? - Kjenner dere dem?
Ja, vi kjenner dem. De er de ondeste menneskene i hele verden.
Nik. Princess og Tyler ble plassert hos dem før oss.
Det var en trehytte. Det var mye.
De har hatt positive ting å si om prosessen.
- Unnskyld meg. - Ja. Nikki...
Det er lett hvis du sender tilbake de vanskelige.
Ohoi, Jason.
Ben. Denise.
Jason. Nikki.
Denise. Ben.
Nikki.
Noah.
Vi ble så glade da Noah sa at dere kom. Vi fryktet at vi ikke ville ha nok å si.
Vi har hatt det så lett. Det er bra om de hører den andre siden fra dere.
Skal vi gjøre oss klare?
Ja. Ja, ja, ja.
- OK. - Hva?
Vi skal ikke være ærlige. Ikke ett eneste negativt ord om barna våre.
De skal gå herfra vel vitende om hvor fantastiske Princess og Tyler er.
La oss vinne allmøtet.
Nikki. Nik.
VURDERER DU ADOPSJON? ALLMØTE I DAG
- Hallo. - Hei.
Jeg heter Vic. Dørklokka di er daud.
Velkommen til adopsjonsallmøtet. Denise, skal vi begynne med deg?
Vi adopterte Lulu for fem år siden.
Og jeg må si at vi er fortapt i henne.
- Det er vi også. - Vi har vært så heldige.
Vi også. Vi føler det sånn.
Hun har så mange hobbyer. Musikk, skriving, dans...
Princess også.
Tyler liker fonter. Som i skrift.
Han elsker fontene sine, men er ikke så glad i Helvetica.
Vil du se lidenskap, Denise, vis ham en plakat i Helvetica.
Hva prater han om?
Og hun er dyktig på skolen. Hun avslutter ungdomsskolen ett år tidligere.
Princess har en Nissan Micra.
Godt å vite.
Kan vi snakke om noen av problemene vi har støtt på?
Jason, du nevnte at det i starten var vanskelig å få til struktur.
- OK. - Ja...
Gjorde du det?
Ja. Jeg mener... Det var noen vanskelige stunder i starten.
En time eller to i starten.
Men etter det må jeg si at det har gått ganske glatt.
Greit.
Det er snilt av deg.
Jeg er redd en del ting har forfalt etter at Paul døde.
Skjorta er litt stor.
Ja. Sønnen min er bredskuldret.
Den blir hans en dag.
- Takk. - Nå funker den.
Greit. Da stikker jeg.
Vil du ha en kopp te?
- Er du sikker? - Du har vært her i en time. Kom inn.
Det blir en fin forandring. Jeg får ikke så mye besøk for tiden.
Hvordan vet du det uten dørklokke?
Kanskje du er en populær dame med ødelagt dørklokke.
La oss se på disse tingene som har forfalt.
Mr. Filbert. Hei.
Kan du komme inn et øyeblikk? Jeg vil ha en liten prat.
Gjelder det Karens e-post angående fartsgrensen?
- Hun angrer på tonen. - Nei, det er noen som vil snakke med deg.
SUPERHELTEN SCOTT!
TAKK, SCOTT
HELTEN VÅR!
SCOTT AV ATLANTEREN
Stevie fortalte at du skal ro over Atlanteren,
og foreldrene har samlet inn penger.
FEM HUNDRE OG TJUE PUND
- Fortalte Stevie det? - Ja, og noen leste artikkelen.
HELTE-PAPPA PÅ BØLGEN DEN BLÅ
Vær så god, pappa.
PAPPA
Hva liker du å gjøre i fritiden?
Hva?
Hva liker du å gjøre...
...i... fritiden?
Jeg liker å lese.
Vic!
Skal vi sette oss ned og bli kjent med hverandre?
...får ingen omsorg av mødrene.
De eldre søsknene må passe på kullet.
Når de når en alder av tre år...
PASS
Det er nå de eldste fuglenes ansvar å beskytte de yngre søsknene...
- Jeg går på rommet mitt. - OK.
De minste har oddsene mot seg.
Glad i deg.
...gjør ham sårbar for angrep.
Den har lært å ta ansvar...
Det er trygt å ta av deg beskyttelsesskjermen.
OK.
Du har et pent ansikt.
Så...
Godt gjort.
Takk.
Det føles rart å gjøre dette igjen.
Alt virker rart.
Jeg holder meg i ånde ved å fikse ting.
Fordi det du ikke kan fikse, er ditt knuste hjerte?
Nei, jeg er ikke flink med tørketromler heller.
Hvis jeg skal kle taket på skuret...
Jeg skal lage en kopp te.
Det har ikke bare vært enkelt.
Her om dagen kom vi hjem og fant to åpne smørbokser i kjøleskapet.
Vi er ikke perfekte.
Vi har mange spørsmål fra publikum.
TAKK FOR AT DU VELGER AIR ESPAÑA TIL REISEN I DAG
- Det første er om tillit. - Unnskyld meg.
Princess, kan du lage popkorn?
Princess?
Vi prøvde lenge å gjøre Denise gravid,
og det var litt av et slit, for å være ærlig.
Ingen av oss satte pris på det, minst av alt jeg.
Og det var vanskelig for henne.
Hun var hos så mange, men uten resultat.
Det var en så ubehagelig stilling
for henne å være i så lenge at det er et punkt der du tenker:
"Nei, nei, nei. Dette er grusomt. Jeg vil ikke gjøre dette lenger."
Og det har vi ikke.
Det er ikke noe negativt om Denise. Hun er en av de beste...
Hallo. Jeg tror noen bruker kortet mitt til å handle med.
Ja. En flygning til Mallorca.
Det første er at jeg ikke har bestilt tur til Mallorca.
Beklager...
UNNSKYLD, JEG MÅ FINNE HENNE
Og det var da vi gikk til Noah.
Og han fikk ballen i mål.
- Vi må gå. - Hva?
Vi har noen flere spørsmål.
Vi har vært gjennom alt. Det er ikke så vanskelig.
Seriøst, den dummeste du kjenner, har barn. Bare ikke overtenk.
Ha det.
- Mikrofonen. - Beklager.
Vi får vel avslutte her.
Si til Vic at vi er der snart. Ha det.
- Mobilen hennes er på vei til flyplassen. - Fly til Mallorca går fra terminal tre.
Det flyet går 19.20.
- T-banen går for sakte. - Vi må stoppe henne.
Han er på konferanse, og sier at det teller som en dag på kontoret.
Jeg tror ikke det, kompis.
- Takk for at dere gjør dette. - Det er på hjemveien vår.
Hvor skal dere?
- Paris. - Belgia.
Belgia med en natt i Paris.
- Ja. - Man tenker ikke på Belgia.
Nei. Jo. Det det er... Det er en kisteliste-greie for meg.
Jeg har alltid villet dra. Jeg har alltid villet se...
...flisene...
Og smørbrødene.
- Ingen bagasje? - Nei, det var litt impulsivt.
- Ja. - Ja, ja, ja.
Når jeg får lyst på vafler, kan ingenting stoppe meg.
Hvor skal dere bo?
Kerplunken.
- Kerplunken. Ja. - Ja.
- Vi skal bo i Kerplunken. - Ja, vi skal ned til Kerplunken.
Se på fliser og spise smørbrød. Som jeg gleder meg.
Dette er Princess. Legg igjen...
Hun lar den ringe ut. Har vi en plan?
Vi får henne hjem og avslutter dette.
Da vil hun aldri fortelle oss noe eller stole på oss igjen.
Tenk om vi mister tilliten til haugen av puter formet som datteren vår.
- Er alt i orden? - Ja. Ja.
- Hun vil bare ha svar. - Hun kommer ikke til å finne noen.
Det er et svar.
OK.
Igjen på A406, kjære venner.
Igjen.
AVGANGER
19.20 MALLORCA GÅ TIL GATEN
Tusen takk. Hvis det er noe vi kan gjøre for dere...
De har den nydelige Château Thivin Côte de Brouilly
- i en caviste på rue Montorgueil... - Ja.
Vel...
Det er på andre siden.
Løper man på en flyplass, ender det med vanntortur.
Kan ikke se henne.
Der er hun! Princess!
- Beklager. - Beklager, beklager.
Hvor ble hun av?
Det går bra.
Hva var planen?
Jeg ville bare finne moren min.
Det er ting jeg må spørre om.
Men jeg gikk til feil innsjekk, for iblant betyr en pil opp, og iblant rett fram.
Det er tåpelig.
Og så endte jeg i feil kø, og folk var så fæle mot meg.
Alt i livet er så mye vanskeligere enn det ser ut på TV.
Og en sikkerhetsvakt stirret på meg.
Så jeg gjespet for å se ut som jeg var avslappet,
men han fortsatte å se på meg uansett hvor mye jeg gjespet.
Enda mer, faktisk.
Så jeg kjøpte en gigantisk Toblerone.
Og så kom dere.
- Går det bra med Tyler? - Ja. Han er sammen med bestefar.
OK.
Hva er det du vil spørre henne om?
Jeg har en liste.
- Den er på to sider. - La oss skrive til henne.
Nei. Da kan hun stikke av igjen. Jeg må dra nå.
Jeg lover at vi skal hjelpe deg, men du drar ikke til Spania alene.
Det skjer ikke.
Jeg tok passene deres, så dere ikke kunne følge etter. Og brukte kortet ditt.
Det er greit.
Da slutter jeg å kjøpe minimøbler med det.
- Skjedde det igjen? - Ja.
Jeg har fikset en mini-container å kaste dem i.
Jeg er så lei for det.
Kanskje vi kan få refundert billetten.
OK.
Kom hit.
Takk.
HVORFOR KALTE DU MEG PRINCESS?
Kan jeg hjelpe deg?
Eller en sjokolade.
- Hvor er hun? Jeg ser henne ikke. - Jeg vet ikke.
- Hvor er du? Jeg ser deg ikke. - Den var over to sider.
- Hva? - Hun fortjener svar.
Hun gir seg ikke. Vi kan ikke la henne dra.
Jeg må dra i stedet. Så jeg kjøpte en billett.
Hva er det du snakker om?
- Tuller du? - De vil ha telefonen min.
Nikki...
- Jeg tror jeg har gjort en stor tabbe. - Jeg også.
Beklager.
FEEDBACK ADOPSJONSKONFERANSE
Drikkevarer eller snacks?
- Drikkevarer eller snacks? - Hva slags alkohol har dere?
Vi har rødvin, hvitvin, vodka, gin og tonic og mikrobryggeri-øl.
Perfekt.
Jeg tar alle de. Og noen nøtter.
Tekst: Evy Hvidsten