Kako čudno.
- Tu je bila. - Kako izgleda?
Kot korenčkova torta.
- Je s kremo? - Ne.
Kakšne barve je preliv?
Povej mi, če najdeš kakršno koli korenčkovo torto.
- Tu je bila. - Ne vem, kaj bi se lahko zgodilo.
Oj.
Ne jezi je.
Saj je nisem. Mi ne bo nikoli odpustila?
Prav, nisem ji rekla, da sem našla njeno mamo.
To ni lepo, toda ali je res tako grozno?
Hitler je tu, Amal Clooney tu. Kje sem jaz?
Nadaljuj.
Res? Nižje od Ellen?
- Zdaj grem mimo Lancea Armstronga. - Ja.
Tu je princ Andrew. Res?
Telovadka Caitlin?
- Ja. - Se hecaš?
Hujše od telovadke Caitlin? Tega očitno ne jemlješ resno.
Daj ji čas. In za v bodoče,
ko boš naslednjič koga zasledovala, naj se ne slika s tvojim telefonom.
Ponavljam, nisem vedela, da je to naredila.
Kako nisi mogla vedeti?
Ker ne brskam nonstop po galeriji. Nisem stara 23.
Slike naredim, a jih nikoli več ne pogledam.
Res morata zraven?
- Ja. - Ja.
Noah zahteva, da so obiski nadzorovani.
Kako bom spoznala mamo, če bosta vidva zraven v lunaparku?
In zakaj je to vajina odločitev?
- Ker sva odrasla, ti pa si otrok. - Ja.
Pa Jason si bo v lunaparku dal duška pred začetkom faksa.
Ja.
Čez nekaj mesecev, če bo vse v redu,
boš lahko sama z njo. Obljubim.
- Ti? - Ja.
Spet lažeš?
- Lagala sem, da bi te zaščitila. - Zaščitila.
Žal mi je.
Ne! Ko so naju kot majhna ves čas selili,
so vsi lagali, da bi me zaščitili. "Vse bo v redu.
Ne bosta se več selila."
Ljudje, ki so hoteli biti prijazni, so me najbolj prizadeli.
- Res mi je žal. - Poslušajta.
V tej hiši od zdaj naprej uvajamo
- iskrenost in zaupanje. Prav? - Ja.
Pomagaš ji iskati torto, ki si jo pojedel pred tremi dnevi.
- Tiho. - Naenkrat. Škatlo je nesel v kanto.
Dvajset minut sva jo iskala.
"Kakšne barve je preliv?"
Ni to lepo?
Samo ti in jaz.
Naslednjih devet tednov.
Dokler ati ne prevesla Atlantika.
Gre za zelo pomembno stvar, ki jo očitno mora narediti.
- Bi ga poklicali? - Ja!
Dobro. Pa dajva.
Vidiš?
Živijo.
- Živijo. - Zdravo, ati.
- Oj. - Kako ti gre? Je mirno?
Ne, to je najprometnejša plovna linija na svetu.
O, tanker.
Samo malo, da zapiskam.
Ojoj.
Signalnih raket mi je zmanjkalo. Rahlo me skrbi.
Že po dveh tednih?
Ja, vem, toda…
Galeb mi je nagajal. Mislim, da sem ga pregnal.
Zanima jo, ali vidiš Kip svobode.
Mogoče bi lahko klice omejili na pomembne stvari.
Baterija ni najboljša.
Stevie, pojdi se pripravit za zabavo.
Pojdi.
Rad te imam, miška. To delam zate!
Kako dolgo te ne bo? Veliko obveznosti imam.
- Katere, ljubica? - Stevie.
Mislim, da te je prekinilo. Slišal sem le Stevie.
- Lahko prosiš prijatelje za pomoč? - Nimam prijateljev.
Ne marajo me, ker imam preveč simetričen obraz.
To sva že dala skozi. Lahko pohitiš?
Trudim se.
In ne govori Stevie, da to delaš zanjo.
- Če umreš, se bo počutila krivo. - Prav. Razumem.
Galeb je spet nazaj.
Stran!
- Scott. Prekinja te. - To ni tvoje!
- Ti imaš nebo! - Kaj…
Stran! Pusti moj čoln!
Vic Ross, mojster. Se opravičujem, ker zamujam.
- Zgodnji ste. - Pipa vam pušča?
Niste ugasnili avta.
Končano. Delo je zastonj, podložka pa je 25 penijev.
Lahko mi nakažete. Lep dan želim.
Hvala!
Nikki, vem, kako lahko dvakrat gremo na ta vlak smrti.
- Ni življenje že dovolj grozljivo? - Uživala boš.
Si v redu?
Je čudno, da se sploh ne zanima za Kat?
V redu je. Po svoje se spopada s tem.
Delček mene upa, da bo ostal tako čuden,
da si ne bo našel punce in bo moral večno živeti z nama.
- Samo majhen delček. - Ja?
- Drobčken. Komaj vreden omembe. - Seveda.
- Zamuja. - Samo deset minut.
- Daj ji priložnost. - Ne zaupam ji.
- Pusti Princess, naj sama ugotovi. - Zaščititi jo morava.
Ni tako pogumna, kot se zdi zaradi ličil.
Če boš danes živčna, naredi naslednje.
Globoko vdihni, umiri se in spij velik požirek vode. Prav?
Vse bo v redu. Obljubim.
- Oj! - Prišla je. Gremo.
Zdravo, Princess.
Zamuja, ker je šla po kavo.
- Glej te lase! - Oj. Ja.
- Oj. Se opravičujem, ker zamujam. - V redu je.
Šla sem po reči za pot.
V zahvalo, ker ste me sprejeli v svojo družino.
Lepo je spet biti mama.
- Lepo od tebe. - Lepo.
Gremo? Pa pojdimo.
Pridi. Odhod vlaka je čez pet minut.
- Dober dan. - Zdravo.
Izvolite.
- To je družinska vstopnica. - Ja.
Trije odrasli ste.
- Ja. Se opravičujem. - Ja.
Madonca, to pa je glasno.
Pardon. Midva sva zakonita starša teh dveh otrok.
- Zdravo. - Zdravo.
Ta ženska, Kat, pa se je nedavno spet pojavila v njunem življenju.
Je njuna biološka mama.
Skupaj smo. Družina smo, kajne? Ja.
Že vemo, kako se bo to izšlo? Ne. Ne vemo.
Se bodo pojavile težave? Skoraj zagotovo.
Vseeno pa smo skupaj.
- Pojdite noter. - Najlepša hvala.
- Alo! - Hvala. Lep dan želim. Adijo.
Kam gremo najprej? Zdaj smo tu.
Princess ne smeva pustiti same s Kat.
Boš šel z njima na vlakce smrti? Saj bi jaz šla, a se mi vrti.
Na vlaku sem porabila večino tablet proti slabosti.
Z veseljem bi šel, a Tyler bi se rad pogovoril.
Prav. Me lahko čim prej prideš zamenjat?
Ja. Lahko pa greš z nama. Punci bosta v redu.
Ne poznaš je. Slabo vpliva na ljudi.
Če ju pustiva pri miru, bosta kmalu zadeti ropali banke.
- To je pesem, Nikki. - Vseeno se lahko zgodi.
- Ojla. - Z mami greva na vlakec smrti.
Ja. Tudi jaz sem za.
- Res? - Ja.
- Zavrti se ti, ko lezeš iz kadi. - Ne. Ne. V redu je.
Tisto so bile le priprave.
Prav, gremo.
- Si prepričana? - Ja.
Gotovo ne bo prehudo.
- Zdravo. - Živijo. Tukaj je.
Glava jo srbi. Mogoče ima uši.
- In že je notri. - Kako si? Kako se spopadaš?
Brez Scotta. Vsi mislimo nate.
Ja. V redu sva. Hvala.
Dobro. Se vidimo ob dveh.
Lotil se je nečesa res neverjetnega.
Pomembno je opozarjati na podnebne spremembe.
Mislim, da je večina že slišala zanje.
- Prideš naprej? - Me vabiš na obisk?
Ja. Če želiš.
Nisem vedela, da starši lahko ostanejo.
Lahko. Pridi.
Mojbog.
Noro.
Ja!
V redu bova. Pojdi na čaj ali nekaj.
- Da zamudim tole? - Pridi.
Vrsta je še vedno kratka. Pojdimo še enkrat.
- Ja. - Ja?
Res bi lahko.
Lahko pa gremo božat živali ali preverit informacije.
Usediva se.
Dobro.
Kaj te muči? Mami? Vedno se lahko pogovoriš z nama.
Ni to. V bistvu se je ne spomnim. Je to slabo?
Seveda ne.
- Kaj te torej muči? - Za punco gre.
Dobro.
Njena prijateljica je rekla, da sem ji všeč. Pisala mi je.
- Ne vem, kaj naj ji napišem nazaj. - Ti je všeč?
Ja, a sem lagal. Še nikoli nisem imel punce.
Kako to misliš? Kaj pa Anastasia?
- Beyoncéjina plesalka. - Ne obstaja.
Ne? Kdo bi si mislil.
No, očitno si ji všeč.
- Ja. - Ja.
Puncam so všeč prijazni fantje. To je zaradi vaše generacije.
No. Ni za kaj. Ja.
- Si lahko vzamem kratko pavzo? - Jasno. Že celo večnost delate.
Hvala. Se opravičujem za zamudo.
Fina tetovaža.
- Glavo nazaj. - Hvala.
- Pardon. Kdo ti jo je naredil? - Ne spomnim se. Ne, čakaj.
Tudi podpisal se mi je.
- Res? - Ne vidi se.
Lahko greva k njemu.
- Ja. - Ustavi konje.
To je… Dajmo…
Kako sta? Sta v redu? Sta dobro?
- Ja? - Sedite.
- Prosim. - Ja. Pardon.
Ljubi bog. Ljubi bog.
Kaj je všeč ženskam?
Poslušal sem podkast in naredil seznam.
Res? Kaj imaš do zdaj?
Vau.
Kužki.
- Suh šampon. - Drži.
Brezglutenski meni.
Moram te ustaviti. Ženskam ni všeč,
da jih preučuješ, kot da moraš poročati o njih. Ne piši tega.
Pokaži, kaj ti je napisala.
Barbara?
Barbara ji je ime?
- Ja. - Koliko je stara?
- Isto kot jaz. - A tako. Noro.
Poglejva, kaj je napisala.
BARBARA: HEJ
"Hej." Te njihove miselne igrice, kaj?
Kaj naj napišem? Rad bi bil duhovit. Nauči me.
Ne bodi trapast. Tega se ne da naučiti.
Si eden najbolj duhovitih ljudi na svetu.
Res imam ironičen pogled na svet,
a tega se ne da izraziti z SMS-om.
Poslušaj.
Moški pogosto delajo določeno napako.
Ko ugotovijo, da so nekomu všeč, skušajo biti nekdo drug.
Bodi to, kar si. Prav?
Če boš kdaj v dvomih, se vprašaj, kaj bi Tyler naredil.
V redu.
Nikki očitno uživa.
Najbrž ti je hudo, ko veš, da je čisto sam sredi oceana.
Ne poznate ga. Ko je doma, je huje.
Kako to, da se še nisva srečali?
Običajno sedim v avtu in berem knjigo.
Kako lepo.
Ljuba duša. Na WC moram.
Tam je. Zmogli bova sami.
Ne. Nočem razbiti ekipe.
- Saj bo minilo. - V redu.
Minilo bo.
Že imaš kakšne načrte za naprej?
Veš, da traja sedem minut, da svetloba pride od sonca do sem?
Če sonce eksplodira, tega sedem minut ne bi vedeli.
Mogoče imamo le še nekaj minut. In tega nihče ne bi vedel.
Zato živim iz minute v minuto.
A tako. Dolgo je trajalo, da se ustalita, zato me zanima…
Če bi bila ustaljena, me ne bi iskala.
Vem, da moram počakati, da Tyler zraste,
Princess pa se lahko sama odloči.
- Hoče me v življenju. - Ja.
Danes si pa žejna.
- Gremo na naslednji vlakec smrti. - Prav.
- Bi ga rada izpustila? - Ne! Ne! Uživam.
Uživam, ko mi obrne želodec.
Pridi.
Ja, krasen občutek.
Mora še katera na WC?
Ne? Prav.
Se opravičujem, raje bi videla, da uporabljate WC v pritličju.
Glede na odmev cevi pod umivalnikom
sem sklepal, da je pritisk v prhi preslab.
Tega ne bom zaračunal, je pa v garanciji.
Če bo v naslednjih 25 letih težava, me pokličite.
Če bom še živ.
KAKO ŽIVLJENJE?
Kako ti gre?
KAJ DOGAJA?
Kaj naj napišem?
- V redu. - Ja?
- Sem. - Kaj si napisal? "Hej."
Odlično, mali. Pošlji. Daj.
- Strah me je. - Vem. Bodi pogumen.
- Dihaj. - Prav.
- Daj. - Poslano.
- Ljubi bog. - Tako, narejeno.
- To je bilo noro. - Glavo daj med kolena.
- O bog. - Tako, ja. Dihaj. Priden.
- Prava groza, ne? - Ja. Čisto vsakič.
Tako je prav. Zdaj pa pojdiva na vlakec smrti.
- Mojbog. - Kaj?
- Odpisala je. - Res?
Odpisala je!
- To mi delaj! Noro. - Ja!
- Mojbog. - Tako. Greva.
- Rad bi odgovoril. - Res?
Kaj boš napisal, Romeo?
Vsak dan ga pokličeva, da Stevie sliši njegov glas.
Kako lepo.
- Zelo simetričen obraz imaš. - O hvala.
Povabimo jo v knjižni klub.
Dobimo se v kavarni, da bi se pogovarjali o knjigi,
- v resnici pa kritiziramo druge starše. - To bi mi bilo všeč.
- Imam kar nekaj kritik. - Povej telefonsko.
- Dodala te bom v skupino za starše. - Sem že v njej.
Ne, v tisto ta pravo.
Mami, dolgčas mi je. Lahko greva?
Lahko še deset minut? Prosim? Pojdi.
O bog. O bog. O bog!
Lučki.
- Hvala. - Hvala.
Po prtičke grem.
- Si v redu? - Ja.
Ja. Ja, ja.
Ne, ne. Niti približno.
- Vodo sem ti nalil. - Hvala.
Veš, da lahko vzameš največ štiri na dan, ne?
Danes ni normalen dan. Ne smem ju pustiti sami.
Mislim, da ji bova morala zaupati.
Predlagaš, naj sprejmeva nekoga, ki ga ne poznava,
ki ima lahko kup težav, ne da bi vedela, kako se bo izšlo.
Nazadnje se je dobro izteklo, ni tako?
Trudi se, Nikki.
Njen način se pač razlikuje od najinega.
Včasih mi je žal, da sem te spremenila
v bolj celostno osebo. Zdaj plačujem za to.
Družba, na vlak moramo. Gremo.
Gremo, gremo.
- Si v redu? - Ja.
Obljubim, da bosta kmalu lahko sami,
a mora biti pravi čas za to. Pripravljena moraš biti. Prav?
Ja.
- Vržem papirček v smeti? - Ni treba, bom sama.
Prav.
Samo malo. Po sliko grem.
Hitro, hitro!
Pripravite vozovnice. Tako ja, hitro mimo.
- Princess, pohiti. - Ja.
Pohiti. Super.
Ne dela.
- Kaj? - Ne dela.
- Toda vlak… - Ne, Jason! Tyler!
- Ne pustita me same! Ne dela! - Pohiti, prosim!
Res krasno.
Res sup…
Lahko greš.
Ne gre.
Pokaži mi vozovnico.
To je tvoja članska izkaznica za živalski vrt.
Pa res!
Očitno sem še malo omotična.
- Tukaj je. - Si jo našla?
Opala. Takole.
Lahko bi preprosto šli v drug vagon. Naslednji vlak je čez eno uro.
- Vozovnice, prosim. - Hej.
- Z naslednjim vlakom pridejo. - Prav.
- Ali… - Si…
- Oprosti. Povej. - Ni važno. Ti povej.
- Res? Ni treba. - Povej.
- Prav. - Vozovnice, prosim.
Ti vozovnici ne veljata za prvi razred.
To je prvi razred.
Ne smeta sedeti tu. Doplačati morata.
Kaj pravi?
Shakira?
- Kaj? - Shakira, Dua Lipa, Santana.
Aguilera con Paco Rabanne.
Lin-Manuel Miranda, sí?
- Eva Longoria, Eva, sí, sí. - Eva Longoria! Eva Longoria. Sí, sí.
To je bilo zabavno.
- O bog. - Kaj?
- Vrača se. - O ne.
- Greva, hitro. - Stojta!
Počakajta!
Oprostite.
Vem, da nista Španki.
VIC ROSS SAM SVOJ MOJSTER
PREJELI STE PET ZVEZDIC
- DANES SEM VIDELA KUŽKA. - OBOŽUJEM KUŽKE!
- IN SUH ŠAMPON. - ENAKO!
Prevedla Nena Lubej Artnak