Jasone.
Jsi vzhůru?
- Co? - Ne, já…
Už odcházím.
Chtěla jsem tě před odchodem vidět.
Proč? Vídáš mě pořád.
Nechám tě spát.
Jo. Tak jdu spát.
Dneska v práci probereme data o prodejích.
Honduras stoupl o 18 %.
Přišla jsem s ním já.
Dobrý?
Vždyť jsem ti to říkala.
Je těžký tam lidi dostat na prázdniny.
Mají tam tolik vražd.
To je paráda.
Nelíbí se mi, že odcházím tak brzo.
Chybí mi rána s vámi.
Myslíš, že by děti vstávaly o hodinu dřív?
To moc populární nápad nebude.
Když je teď ve hře Kat, je vážně důležitý ukázat jim, že jsme semknutá rodina.
To jsme probírali.
Netrap se takhle zbytečně.
- Jo? - Dobře.
Dáme si večer pizzu?
- Jen my? Milujeme ji. - Nik… Jo.
- To by prosadit šlo. - Fajn.
- Už tě nechám spát. - Ahoj.
Ještě vesluješ?
Nemůžu se tam objevit s ochablýma pažema.
Musí vypadat, že překonaly Atlantik.
- Tu máš. - Děkuju.
Proteinový nápoj s vejci.
Dám si to za 15 minut.
Nemám ještě ani dva kiláky.
Vesluješ už několik hodin.
To kvůli silnýmu protivětru.
- Jakýmu? - Kde mám být, věje silný vítr. U Azor.
SEVERNÍ ATLANTIK
Scotte, ty tam ale nejsi.
Já vím.
Nemám takový výčitky kvůli tomu lhaní, když Atlantik jakoby převesluju.
Kdo to je?
Nezrušila jsem Nadyu. Zůstaň tady, ať tě nevidí.
Vesluj tiše.
Haló?
Dobrý den, Nadyo.
To je dobrý. Dnes úklid nepotřebujeme.
Proč? Neuklízím dobře?
Tento týden uklidím já.
Vtipkujete jako Viktor Kokljuškin.
- Toho neznám. - Je vtipný.
Satirizuje vládu.
Ať odpočívá v pokoji.
Jde o Stevie.
Je nemocná.
Moje malá beruška?
Stevie…
Je to nakažlivé.
To mi nevadí. Jdu za ní.
Stevie, udělám ti ledovou koupel.
Spí.
Vysávání by ji vzbudilo.
Sesbírám tu špínu rukama.
Ne, Nadyo. To je v pořádku.
Až se uzdraví, zavoláme.
Zaplatíte mi?
Ano, zaplatíme.
Dobře.
Proč si to popisujou?
Tahini.
To přece neukradnu.
Jsou tam vykřičníky.
Skvělá práce s tím Hondurasem.
Děkuju.
Byla to maličkost.
Ne, je to skvělý.
Takových vražd.
Označili jsme ta města jako „rušná“. To v tomhle průmyslu znamená „plná vražd“.
No, mayský ruiny jsou úžasný.
A jak se máš?
V Mexiku jsem si dal dohromady starý jeep a projel s ním Střední Ameriku.
- Ohromující. - Hele.
Kdo to je?
- Chantico. - Chantico.
V Belize jsem ho adoptoval jako štěně a jel se mnou.
Že je totálně k sežrání?
Naprosto.
Tak, tohle je Des? Jo?
Jo. To mi jako jméno nepřijde, ale dobře.
Je to deratizátor.
Máme tu myši.
Nevím proč. Asi to souvisí s tunou pečiva, co ženy v téhle kanceláři spořádají…
bez talířku.
Ženy pečivo milujou.
Desi, soustřeďte se na myši.
Co uděláte?
SnapCore9X.
Myš vejde, sežere jed
a vybuchne.
Nemůžete je jen někam přesunout?
Přemístit je?
Je levnější je odpálit.
No jo. To dává smysl.
- Ahoj. - Máte se?
- Jdete na tu párty, pane Rossi? - Opakuju. Jsem Jason.
Žádnej pan Ross.
A ne. Na jakou? Nikdo mě nepozval.
- Je to na whatsappu. - Ten jsem vypnul.
Cinkalo to každých pět minut.
Příště ti vyvěsíme lísteček do výlohy trafiky.
Navíc jsme mysleli, že budeš doma sledovat z okna podezřelý auta
- v okolí. - Jasně.
Klidně přijď.
Ale neoblíkej se jak postarší elegán a nenos bramborovej salát.
Tyhle vtipy nikdy neskončí?
- Když zůstaneš. - Jo?
Čekají nás „Teorie a modely“?
Ne, „Přístupy a metody“. „Teorie a modely“ byly v úterý.
- Ono není úterý? - Nemáš dny na krabičce s léky?
Ty vtipy se zhoršujou, abys věděla.
OBRÁZKY
PAST NA MYŠI SNAPCORE
SnapCore9X.
Nejvražednější past na trhu.
Přivábí.
Polapí.
Zničí.
SnapCore9X.
Jak můžu dělat uklízečku, Scotte?
Všechno oblečení mám od návrhářů. Tenhle top ani nemůžeš dát do čistírny.
Když se zašpiní, musíš ho vyhodit.
Co děláš?
To je samoopalovák.
- Proboha. - Musím být opálený,
ale kvůli tomu schovávání ve sklepě jsem vybledl.
Moment. Není to můj hydratační krém na obličej od Célique?
Na zadní stranu tvých nohou?
Jeden stojí 200 liber!
Dej ho sem!
Ten novej v koupelně neotvírej, sotva jsem ho koupila.
Je to ten novej z koupelny?
Ne.
Vrať se sem!
Ahoj!
Jak se všichni máte?
Princezno?
No? Mám se dobře.
- Jo? - Jo.
Co jsi dělala?
Víš co? Zjistíš to na mých sítích. Bude rychlejší, když se podíváš tam.
Jasně.
Tak jo. Kdo se těší na dnešní pizzu?
- Tylere, chceš si vybrat pizzu? - Jdu na večeři k Barbaře.
Proboha. Řeknete mu to?
Je to směšný.
- Barbara. - Tak se jmenuje.
Ty jsi Princezna.
Tak jo. Děkuju oběma.
Nemá přezdívku nebo tak?
- Ne. - Třeba Babs.
- Ne. - To je horší.
Tak teda jo. Musíme se přizpůsobit, ne?
Je to směšný.
Není. Babs je směšný.
- Princezna je směšný. - Co ty? Zeleninová vypadá pěkně.
Promiň, já jdu k mámě. Budeme dekorovat.
Našla úžasnou komunitu ve skladu.
Co to je?
Místo pro kreativní lidi
a pro nekreativní, co si procházejí rozvodem.
Společně tam žijou jako komunita.
- Moc pěkný. - Jo.
- Už radši půjdu. - Jasně. Dobře. Jo.
- Tak si to užij. - Čau.
- Ahoj. - Ahoj.
Tys jim o té pizze neřekl?
Promiň. Co naděláš? Měli plány.
Takhle to začíná.
- Přijdeme o ni. - Já ti nevím.
Nejdřív se bojíš, že Kat zmizí.
Pak že tu zůstane.
Dobře. Fajn.
Fajn. Na. Vyber si pizzu.
Co zas?
Máme univerzitní párty.
Říkal jsem ti o ní.
- Vážně? - Je dávno v kalendáři.
- Vážně? - Jo.
Jo.
Musím jít. Pojedu na kole.
- Jo. - Nevrátím se pozdě.
- Jo. - Miluju tě. Promiň.
- Dobře. Ahoj miláčku. - Ahoj.
- Miluju tě. Jeď opatrně. - Ahoj.
PÁRTY NA UNIVERZITĚ
Neuvěřitelný!
TYLER HYGIENA
Nazdárek, pane Rossi.
Říkej mi Jasone.
Co to má být? Těšil jsem se na velkou akci.
Je velká. Skládání puzzlí.
Skládání puzzlí velká akce není, jasný?
- Dobrý? - Tady.
Nejsem vyhazovač.
- Jsem jen… - Tak jo.
- A co je velká akce? - Jako začátek tisíciletí.
Pořádně se ožereš a tancuješ, popereš se a cestou domů si dáš kebab. Víte…
Ne. Opakuju, že nejsem vyhazovač.
Jsem student. To kvůli tomuhle. Jsem tu na kole.
- Nemáš helmu. - Helmu.
Ta vaše generace!
Noste helmu, choďte k doktorovi, používejte opalovák. Starejte se o sebe.
No jo. Počkejte. Ukažte.
Dobrý. Mazejte. Bavte se.
No tak, lidi.
Užijeme si večer. Kdo si dá panáka?
- Dobře. - Jasně.
Jdeme!
Dám si panáka z pšeničný trávy, zázvorovýho a kurkumovýho.
A jednu Stellu.
- Dobře. - Díky.
Jo! Našel jsem roh.
Bože.
Pierce si může vybírat.
Carl vypadá zahnaný do kouta a Jenna s Mel…
No tak, lidi.
Pořádně si vyrazíme.
Chci být doma brzo.
Tvůj deník vděčnosti počká.
Na co si ho vůbec psát,
když nežiješ život, za který bys byla vděčná?
To není deník vděčnosti.
Je to deník spánku. A je přínosnej.
Nechci zobecňovat,
ale vaše generace je samý narcis.
Proč? Protože o sebe pečujeme?
Přesně tak. Je to úchylný.
Jste nudný. Jak taky jinak, když se k tělu chováte jako k chrámu?
Není to chrám, ale auto z půjčovny.
Máte ho na chvíli. Tak zkusíme, kam dojedete.
Umřete opuštění ve 103 letech
mezi zdravýma střevníma bakteriema.
- Čas omezit modrý světlo. - Kámo.
Ten nejhustší z vás by byl v devadesátkách šprt.
O své střevní mikroflóře přemýšlím často.
Fajn. Vyrazíme si.
No konečně.
- Konec kofeinu. - Jasně.
Espresso martini si nedáme?
Ne, nedáme. Dejte je sem. Ruší vás od života.
Každý půl hodiny bzučí, musím se napít.
Pití připomínat nepotřebuješ. Jsem tu já.
Rozbalíme to.
Hračka.
- Tak ahoj. - Ahoj.
Nazdárek.
Co ty tady?
Musím do zítřka něco dokončit.
- Co ty? - Jo, totéž.
- Jo. - Půjdu na to.
Jo. Já taky.
Tak. Děkuju.
První pravidlo je dobře si zvolit první lokál.
Nic nóblovýho.
Žádný vstupný, žádný červený provazy.
Ne. Pařba není pro snoby.
Je pro lidi. Pro moře lidí, co jsou si rovní.
Nikdy se nehoňte za cool lidma.
- Mise dokonale splněna. - Do toho.
Proč to piješ, jako bys jedl ústřici?
Protože je to nechutný.
Ale je potřeba nejdřív položit základ.
Věřte mi. Později mi poděkujete.
Bude to paráda.
Jo.
Nalejte to tam. Když mi bylo 20, tohle byla snídaně.
Bude to báječný!
To je tvoje?
To je dobrý. Nikki, já…
- Mně to nevadí. - Ne.
Jsi v kapele?
Jo.
Ne, jsem to jen já.
Nemám to kde vytisknout.
Tak proto jsi tady?
Jo, v kanceláři bych to tisknout neměl.
Udržíš tajemství?
V devadesátkách mobily neměly kameru.
Nemusíte vypadat dobře. Můžete se uvolnit.
Poslouchejte. Pravidla parketu.
Naplno, nebo vůbec.
Celým tělem. Celým srdcem. Bez soudů.
Až přijde ta chvíle, ruce nahoru, jasný?
Už to bude.
Připravte se.
Už to bude. Každou chvíli.
Už to bude.
To je ono!
Nevšimnou si lidi, žes je vzala?
Ne, schovám je ve své skříňce, ráno přijdu dřív
- a zase je vyndám. - Jasně.
Co jsem tak četla, myší se nezbavíš, pokud se nevypořádáš s příčinou.
A je jednou z příčin to,
že tu někdo sbírá pastičky?
Možná. Jo. Není to fér.
Lidi si běžně vodí do práce psy,
kteří se olizujou a ke všemu čichají.
Myš mi nevylezla po noze, aby mi strčila čumák do rozkroku.
Je to zvířecí rasismus. Takže…
Co děláš?
Nejsem rasista.
- Tam je další. - Tak jo.
Odkdy si přeješ stát se sociální pracovnicí?
To je dlouhej příběh.
Taky mám v rukávu pár dlouhých příběhů.
Byla jsem u pěstounů.
Nemusíš na mě účastně pokyvovat.
Jasně. Máš pravdu.
Neměla jsem moc kamarádů.
Tak jsem začala jezdit.
Jakože…
V heroinu? V háčku?
- Ne, na koních. - Jezdit na koních, jasně. Jo.
Jedna sociální pracovnice si mě vzala pod křídla.
Zařídila mi ježdění každej týden.
Brávala mě tam v sobotu ke všem těm nóbl holčičkám.
V úboru na tělák.
- Koně mě milovali. - Nepochybně.
Jednoho dne mi paní od koní dala pro tu pracovnici obálku.
- Jo. - Otevřela jsem ji.
Byl to účet. Pro ni.
Nijak to nezařídila.
- Platila mi to. - Jo.
Každej týden dva roky.
Ty jo. Co jsi jí řekla?
Nic jsem neřekla.
Ani ona ne.
Prostě jsme pokračovaly.
Chci to někomu oplatit.
Ta pracovnice…
Nejmenovala se náhodou Penny, že ne?
Ne, Cally.
- Kdo je Penny? - To jen…
Taky jsme měli jednu Cally.
To už by stačilo. Pojď. Dáme si espresso martini.
- Hele, tady je. - Vypadá hladově.
Zkus Jeanettin halloumi s Danovou sladkou chili omáčkou.
Dobře.
Takže…
Co se děje?
Všechno v pořádku?
Co tím myslíš?
Sedíme v noci v kanceláři a pozorujeme myši
s kupou pastí ve tvé tašce.
Miluju myši.
Někdo jim pomoct musí, ne?
Netuší, jaký je opravdový svět.
Jen nevinně pobíhají a žijou si svůj život.
Nevidí to nebezpečí, že ne?
Myslí, že jsou dospělé, když si obarví chlupy.
Asi nejde jen o ty myši.
Biologická máma našich dětí se vrátila, a nikdo kromě mě si nedělá starosti.
To zní, že jsi dost osamělá.
Pořád o ní smýšlím negativně.
- Nebude to tak zlý. - Ve snu jsem do ní nabourala.
- Aha… - Ne.
Nesměj se tomu.
Dobrý člověk by si to nemyslel, ani ve snu.
Kerry, já vím, co je ona zač.
Přiměje tě si ji zamilovat, nezvládne to, zpanikaří a zmizí.
Já jsem jako jediná vycítila, že s ní budou potíže.
Nechtěla by na dovolenou?
Třeba do Hondurasu?
Znám totiž rušný města, co by mohla navštívit.
„Rušný města.“
Asi by bylo lepší,
kdybych byla trochu jiná.
Nemáš o sobě vysoký mínění, co?
Co ti na to mám říct?
Já se nevidím.
Řekni o sobě něco pozitivního.
Kerry.
Jednu pozitivní věc o sobě. No tak.
Když vařím, umím přesně odhadnout vhodný množství těstovin.
Tak. Dobrej začátek.
Jo.
Když tě někdo nezná, působíš na něj…
fakt skvěle.
Potřebuju dezert.
Pat tam asi má tiramisu.
- Ale ne. - Co se stalo?
Tu jsme přehlídli.
Ale ne.
- Je tam… - Nevím.
- Mám se… - Ano. Jo.
Je…
vybuchlá.
Víte co? Byla to celkem zábava.
Je teprve 23:15. Půjdeme ještě někam?
Jsem unavená.
Tak si aspoň dáme kebab, jo?
Ten si dát musíme. Na závěr.
Člověk se o sobě něco dozví, pravda vyjde najevo.
Je to jako terapie.
Rodiče mi platí opravdovou terapii.
Opravdu?
Mobily, co?
Dobře.
- No… - Díky, pane Rossi.
- Vraťte se opatrně. - Dobře.
- Dobrou. - Čau.
- Co se děje? O co jde? - Cože? Nic. Nic se neděje.
Lidi se nerozptylujou jen mobilama, víš?
Proč jsi tak moc chtěl jít pařit?
Jsme tu, abychom si připomněli…
myšáka.
Kamaráda, kolegu…
otce.
Myšák pro nás vždycky měl úsměv a vtípek.
Byl to myšák, který…
Jestli to byl skvělý myšák, je to ještě smutnější.
Jasně.
Vlastně to byl myší parchant.
- Jo? Opravdu? - Jo.
Na párty vždycky nezapomněl zmínit, že přinesl drahý víno.
A říkával: „Nalij si to ode mě. Je výborný.“
To fakt není potřeba.
Jsme tu kamarádi a drahý víno jsi nosit nemusel,
- tak… - Přesně.
A na společenský události vodil dítě.
Nedá se na to nic říct. Očividně.
Ale pomyslíš si: „No tak. To se nehodí.“
Dobře, že je pryč.
- Dobrý? - Jo.
Zkrátka…
Člověk se snaží, na chvíli poleví
a pak se stane něco, co už se nedá vrátit.
- Promiň. - Ne.
- Musím… - Jo.
- Jasně. Nikki? - Jo.
Kdybys chtěla přijít…
Jasně. Jo.
- Jo? - Jo. Díky.
Super.
No…
- Objevila se u vás? - Jo.
Hele, vím, že to je náročný,
ale Nikki z toho totálně panikaří.
Musíš tomu dát čas a prostor.
Nemůžeš je pořád nepřetržitě sledovat
a čekat, až to vybuchne jako čínská továrna na ohňostroje.
A můj tchán vesluje přes Atlantik.
Znovunalezená matka, rozhozená manželka a tchán uprostřed Atlantiku. To je síla.
Princezna chce trávit čas s mámou.
S tou biologickou. Je to její máma.
No prostě…
Je to stresující
a nevím si s tím rady.
Co nefňukat jako instagramová holka, co strhává pozornost na sebe?
Pro Nikki to musí být těžký, ne?
- Jo? - Podporuješ ji?
- Pořád. - Opravdu?
Zdá se mi, že jsi o půlnoci na kebabu.
Kdyby šlo o biologickýho tátu, asi bys nehlásal
„hlavně lásku“ v batikovaným tričku za zvuku bubnů jako teď.
Bylo by to jako jeleni s parožím.
No, když si Princezna vyvěsila plakát Harryho Stylese, žárlil jsem.
Z paniky jsem si koupil vestu.
Na jejích osmnáctinách bys toho chlapa vyzval na souboj v páce
přímo na stole s dárky.
Být tebou, chystám se na den,
kdy Princeznu okouzlí její nespolehlivej, potetovanej táta barista,
co kámoškám dává latte zdarma.
Vidíš? To je ono. Teď.
To je kouzlo kebabu.
Dokonce i ty jsi tu moudrá.
Přijdeme každý týden.
- Ne. - Pokecáme.
- Nepochopils to. - Budeš parádní Cally.
Jednoho dne. Opravdu.
- Kámo. - No?
Děláte tu i pizzy?
Hej. Vzbuď se.
Kolik je?
Půl sedmé.
Propásneš pizzový ráno.
To je hrozný.
HOLKA Z KANCLU
Překlad titulků: Veronika Ageiwa