Nagi, plėšk.
O Dieve. Man patinka.
Labai kieti.
Sugalvojom, kai parašei mums:
„Nupirkit būtent šituos kedus.“
- Ačiū. - Su gimimo diena, mano meile.
- Mes tave mylim. - Ačiū.
- Einu matuotis. - Sveikinam.
Taip, žinoma.
SU GIMIMO DIENA SVEIKINAME – DŽEISONAS
„Su gimtadieniu. Sveikiname, Džeisonas.“
LABAI MYLIU, MAMA XXXX
Žinai mano politiką. Išsirenki vieną frazę visam gyvenimui.
Jokių išimčių.
Taip sutaupai valandas nerimo, patikėk.
- Gudru. - Taip, bičiuli.
Gerai, važiuoju į Barnetą.
Taip. Į praktiką?
Taip. Labai laukiu.
- Taip? - Įgriso tie vadovėliai.
Noriu eiti į tikrą pasaulį ir nešti naudą.
- Supranti? - Ir pas ką eisi?
Pas moterį su kaupimo sutrikimu.
Taip, patikėk, vos valanda su ja,
ir jos namai bus kaip iš danų architektų žurnalo.
Negali tiesiog įsiveržti manydamas, kad viską sutvarkysi.
Džei, tu kartais elgiesi labai vyriškai.
Ačiū. Kaip miela.
Taip.
Kur Vikas? Jis turi pravesti Princesei pirmą vairavimo pamoką.
Pasuksiu jam.
- Alio? - Sveiki, „Meistras Viktoras Rosas“.
TĖTIS
Aukščiausiai įvertinta meistrų įmonė Šiaurės Londone ir Vakarų Esekse.
- Su kuo kalbu? - Su Doryn.
- Doryn, mieloji, o kas tu? - Viktoro AP.
Taip, mes ieškome Viko, Doryn.
Taip. Turite mūsų programėlę?
Jūsų programėlę? Ne.
Lengviausia būtų susisiekti per ją.
- Taip. Gerai. - Gerai.
Palaukite, jungiu.
- Ačiū, Doryn. - Kas darosi?
Ir ką manot?
- Puiku. - Gražūs, tiesa?
- Senelis sakė, stato mašiną. - Kaip su juo susisiekei?
- Aš dar laukiu. - Per programėlę greičiau.
- Akivaizdu. - Neįtikėtina.
Čia jis.
Taip. Visai pamiršau.
Šįvakar Kerės iš ofiso koncertas.
Tikriausiai nieko gero,
bet man reiktų nueiti palaikyti Kerę.
- Taip, puiku. Aš irgi prisijungsiu. - Taip.
Bet būsi užsiėmęs su savo praktika?
Ne. Praktika
- turėtų iki to laiko baigtis. - Taip?
Puiku.
- Labas. - Labas, štai kur jis.
- Kas ta Doryn? - Mano AP.
Tavo AP? Ar seniai turi AP?
Nepamenu, nuo kada tiksliai,
bet gali paklaust Doryn.
- Ne. - Gerai, važiuojam.
Seneli, po pamokos nuveši mane į grožio saloną?
Mūsų su Kat laukia veido procedūros gimtadienio proga.
- Taip, gerai. - Ačiū.
Bet tokius klausimus reikėtų derinti su Doryn.
Aš čiuožiu.
- Gerai? - Klausyk.
Jei turėsi reikalų ir nespėsi, viskas gerai.
Ne, aš noriu eiti. Labai laukiu. Taip.
Apie tą Kerę tiek šneki, jog nekantrauju ją pamatyti.
Noriu pamatyt ją gyvai.
- Myliu tave. Viso, palinkėk man sėkmės. - Myliu tave. Viso.
Taigi, 73-ejų Harieta Džeims yra patologinė kaupikė.
- Taip. - Kaimynai skundžiasi
prasta higiena ir gaisro grėsme.
Tai mūsų šeštas vizitas. Taigi, pati pradžia.
Aš labai laukiau šios dienos.
Tai itin prasmingas darbas.
Aha, kartais nesinori nieko, tik dainuoti.
Atsiprašau.
Pradžioje noriu paklaust.
Gal turi kokių patarimų, kad socialinis darbas man geriau sektųsi?
Būčiau labai dėkingas.
Jei tau pasiūlo kavos,
- prašyk tik juodos. Niekada su pienu. - Ne.
Ir pats stebėk, kad vanduo užvirtų.
- Stebėti. - Taip.
Nerašysiu.
Gerai. Užsuksim trumpam.
Nes noriu grįžt prie „Gyvybių fronto linijoje gelbėjimo“.
Žinoma. Suprantama.
Tu nuostabi. Tik noriu tai pasakyt.
Tai realybės šou apie Australijos ugniagesius pavadinimas.
- Taip, gerai skamba. - Taip.
Labas, Harieta, čia vėl Krisė.
Su manim šiandien vyras.
Koks vyras? Man vyro nereikia.
Ir man nereikia, bet darome, ką galime.
Jis truputį per daug uolus.
Todėl jis bent jau pakęs drėgmę.
- Ar man nusiauti batus, Harieta? - Ne, lik su batais.
- Eiti su batais? - Taip.
- Taigi, pirmyn.
- Taip. - Ačiū.
- Aš irgi einu, Harieta. - Ne, ačiū.
Harieta. Taip, atsiprašau.
KOKIA ESI ŽMONA? ATLIK TESTĄ, KAD SUŽINOTUM.
AR VISADA PALAIKAI TVARKINGUS NAMUS?
KARTAIS
AR JAUTI SIMPATIJĄ KAM NORS, IŠSKYRUS PARTNERĮ?
Niki!
- Viskas gerai? - Taip.
Ką tik išgirdau, kad teisininkai oficialiai atsisakė Hondūro krypties.
Taip. Man labai gaila.
- Man tikrai pasirodė gera idėja. - Juk nežinojai.
Yra žinių apie įkaitus?
Sužinosime daugiau, kai atsidarys ambasada.
- Taip. - Buvo verta pamėginti.
Botanikos sodai ten išties labai gražūs.
- Tikrai. - Taip.
Tai ateisi?
Taip. Žinoma.
- Tada pasimatysime ten. - Taip, iki.
Nė už ką nepraleisčiau.
TAIP
PAMATYK SAVO REZULTATĄ!
23 % ESI BLOGA ŽMONA!!!
Nuėjo?
Taip.
- Žiauriai piktas, tiesa? - Taip.
Tokie pikti žmonės neturėtų vaikščioti gatvėse.
Jis ėjo šaligatviu.
Pačiu krašteliu.
- Jis bandė išsisukti, kad nepartrenktum. - Ir išsisuko.
Manau, tai turėtų būt pagrindinė pamoka visiems.
„JOSHUA ALTBACK“ GROŽIO SALONAS
Kat vis dar neatsakė. Gal susitiksim viduje?
Gerai, aš čia palauksiu.
Negi sėdėsi čia ir lauksi?
- Taip. - Ne, bet mes…
darysim procedūras ir manikiūrus.
Išbūsim ten gal porą valandų.
Aš būsiu čia.
Gerai.
- Įsijungsi radiją? - Ne.
- Gal turi knygą? - Ne.
Sėdėsi čia spoksodamas į priekį?
Taip.
Tau liūdna?
Aš visiškai patenkintas.
Kaip dabar mėgausiuosi, žinodama,
kad tu čia sėdi ir spoksai?
Dėtuvėje turiu mandariną.
Suvalgysiu jį po kokių 40 min.
Tai išties nuramina.
Taip.
Gerai, mieloji, dabar pasirašyk čia,
ant paramos plano.
- Ne. Šito nepasirašinėsiu. - Supratau.
Tokiu atveju paprašysiu pasirašyti šią formą,
patvirtinančią, kad atsisakei pasirašyt aną.
Tada šitą, patvirtinančią, kad apie tai pakalbėjome.
Gerai.
Prašom.
Labai ačiū. Čia kopija tau. Prašom.
- Ačiū. - O čia kopija man.
Gerai. Puiku.
Taigi, geros dienos.
Atleisk, kas vyksta?
Atsiprašau, kodėl išeiname? Juk nieko nepadarėme.
Ji nepasirašė formos.
Ne, bet kaip spręsime šį reikalą?
Kai ji atsisakys pasirašyti du kartus, pasiūlysime terapiją,
kurios ji atsisakys.
O tada mes viską raštiškai surašysime
kartu su incidento ataskaita ir įvertinimu dėl saugumo.
Tada parengsime naują pagalbos planą
ir pateiksime jį patvirtinimui prižiūrinčiam socialiniam darbuotojui.
Taip. Gerai.
Ar tikrai visi šie popieriai nėra mūsų formos?
Gal šis namas buvo tuščias, prieš mums pradėjus čia lankytis?
Grįžkime, pamėginkime dar sykį.
Daug skaičiau apie kaupikus…
Tikrai? Tai ko tylėjai?
Tada paliksiu tave darbuotis, gerai?
- O aš važiuoju. - Ne.
Visada po tuo slypi kokia nors trauma.
Ir jei mums pavyks ją išaiškinti, tada galėsim jai padėti.
Plius, mano uoslė priprato prie kvapo.
Ir kitą kartą man teks vėl pratintis iš naujo, taigi…
- Ne. - Harieta.
Atlantas niekad nebuvo ta vieta, kur galėčiau klestėti.
Žinai, kultūrine prasme, vandenynas yra mirusi zona.
O dabar užsimanei pereiti dykumą?
Atakamą, taip. Raitas ant arklio.
Negi nieko nepasimokei?
Au contraire.
Vandenyne man nepavyko. O kas yra priešinga vandenynui?
Liaukis pagaliau bandęs pereiti, perplaukti, perjoti dalykus.
Jei manai, kad tai trukdys mano odos darbams,
- gali būt rami. - Viskas, gana.
Skotai, turi liautis. Aš daugiau nebegaliu.
Aš daugiau projektų neištversiu. Man jau gana.
Ką nori pasakyti?
Beje, šis kelias neveda į parką.
Aš ir nevedu tavęs į parką.
Turiu tau naują projektą.
Ir manau, kad jei tu jam iš tiesų atsiduosi,
neįtikėtinai pagerinsi gyvenimus tų, kurie šalia tavęs.
Ir kas gi tai?
Taigi, Skotai, kas jus atvedė į terapiją?
Žmona.
Alio? Štai kur ji.
Daugiau nieko nepasirašinėsiu.
Pamirškime formas. Verčiau…
pakalbėkime, gerai?
Akis į akį.
Klausykite, aš suprantu.
Žinau, kaip jums sunku. Tikrai, bet…
Jis mane palietė! Tai užpuolimas.
- Tuoj surasiu formą… - Nereikia tų prakeiktų formų!
Aš jūsų nepuoliau. Liaukitės.
- Manau, jūs kenčiate skausmą. - Žinoma!
Ne, ne rankos. Emocinį skausmą.
- Kas šis mulkis? - Jis perskaitė knygą.
Mums neramu dėl jūsų, girdite?
Dėl jūsų sveikatos ir gerovės.
Jei jūsų problemą spręsim kolektyviai, Harieta, kartu su…
Dėl Dievo meilės. Man 73-eji. Kada jūs pagaliau
- eisit prie reikalo? - Jūsų namuose per daug daiktų!
- Kas pasakė? - Kad ir jūsų kaimynė.
Jei jau taip, tada ir aš ją paskųsiu.
Ji žiauriai stora.
Aš negaliu kištis į tokius reikalus.
Kodėl? Kalbi apie sveikatą ir gerovę.
Klausykite, žinote, ką?
Gal pravalykime truputį…
- praėjimą čia, gerai? - Nereikia…
Išeisiu iš čia lengvesne širdimi
žinodamas, kad nelaimei ištikus, jūs bent jau galėsite išeiti į lauką.
Padėsiu šitą čia.
Gerai.
Sutvarkyta?
Atsiprašau… Turiu…
Turiu atsiliepti. Aš trumpai.
Alio?
Labas, čia aš.
Skambinu,
nes noriu tau kai ką pasakyti
prieš tau susipažįstant su Kere.
Mieloji, atleisk, negaliu kalbėti.
Bet manau, kad nespėsiu į koncertą, deja.
Gerai.
Gaila.
Kodėl? Ar viskas gerai?
Užtruksiu ilgiau nei maniau. Čia kažkoks košmaras.
Tikrai? Jokio pozityvo?
MANDELA LAISVĖJE PO 27-ERIŲ KALĖJIMO METŲ
Nelsonas Mandela laisvėje.
Tada išmokau pilotuoti „Cessna 172 Skyhawk“,
vieno variklio fiksuotų sparnų orlaivį.
Ir tuo metu sužinojau, kad vos per šešias savaites
galima tapti sertifikuotu nardymo instruktoriumi, taigi…
O kodėl visa tai darėte?
Aš visada turėjau daugybę hobių.
Toks jau esu.
Ir kas tas Skotas? Kas jūs?
Greičiausiai esu labai įvairiapusis.
Aš esu poetas. Skulptorius.
Kuriu skulptūras pagal NVQ standartus. Pats įsivertinau.
- Aš… - Ne. Ne tai, ką padarėte.
O kas jūs esate.
Nes šie projektai atrodo kaip dėmesio nukreipimas.
Ir man įdomu, nuo ko norite nukreipti dėmesį?
Gal nuo savęs?
Savęs?
Kad tik neliktumėte vienas su savimi. Su tuo, kas iš tiesų esate.
Ir kas jis toks?
Tai jūs man pasakykite.
Atrodo, nesupratom viena kitos.
- Ji pamiršo? - Ne.
Manau, čia mano kaltė. Pamiršau jai priminti, taigi…
Yra trys žmonių rūšys.
Tikrai manau, kad jų yra daugiau.
Yra žmonės kaip pilnai pakrauti akumuliatoriai,
ir jais gali pasitikėti.
Yra žmonės kaip visiškai išsikrovę akumuliatoriai.
Ir tai normalu, nes jų tiesiog vengi.
Bet pavojingiausi žmonės yra kaip pusiau pilni akumuliatoriai…
nes jie suteikia tau vilčių, imi jais pasitikėti,
o lemtingu metu jie tave nuvilia.
Tada lieki įstrigęs Brekon Bikonso parke.
O kaip juos atskirti?
Paklausti savęs: „Ar vykčiau su tavimi į Brekon Bikonsą?“
Turėtum vesti savo tinklalaidę.
Tik nepradėk. Aš užsiėmęs.
Turėtum.
Kaip prižiūri odą?
Kuo prausi veidą?
Neprausiu. Leidžiu vandeniui su šampūnu nubėgti žemyn.
Nenušveiskite per daug.
Kad netektų rodyti asmens dokumento imant nemokamus vaistus.
Ateina metas, kai tampa gana.
Žinai, kai nebegali daugiau kęsti
ir turi kažko imtis.
Taip. Ne, manau, terapija man tikrai išeis į naudą.
Taip. Gal ir Skotui?
- Ką? - Sko…
- Taip, ir Skotui. - Taip.
Taigi, ačiū, kad pakvietei mane.
Nėr už ką.
Šiaip jau… Turiu tau kai ką pasakyti.
Niki!
Labas!
Keri. Čia mano sesuo Karen.
- Labas. - Labas.
Ačiū, kad atėjote.
Ne, viskas gerai. Žiauriai laukiu…
Ne žiauriai.
Labai laukiu.
Laukiu ne žiauriai, o labai…
Laukiu tavo pasirodymo!
Išties.
Ką visa tai reiškia?
Man patinka mano bendradarbis.
Nuostabu.
Tikrai maniau, kad praeis, bet nepraeina jau mėnesį.
- Ar tarp jūsų kas nors buvo? - Ką? Ne!
Žinoma, kad ne.
Atleisk, tu nusivylei?
- Truputį. - Karen!
Būtų smagu.
Dabar galiu paliežuvauti tik su Styve.
Ir tai tik apie vaikus, kurie nemoka skaityti.
Jaučiuosi tokia kalta.
Normalu apžiūrinėti.
Tik nevalia matuotis.
Bet jį vilkėčiau iškart nusipirkusi.
Žinai, tai man visiškai nepadeda.
Manau, aš jam irgi patinku, todėl pavojus gana didelis.
Dieve, staiga pasijutau tokia ištekėjusi.
Stengiuos pamatyt jame ką nors atstumiančio…
Bet tai sudėtinga.
Taip. Jis visai neatstumiantis.
Galim dar sykį pabandyti? Prašau?
Turim laikytis tam tikro proceso, ir šiandien padarėme viską, ką galėjome.
Bet tos formos problemos neišsprendžia.
- Juk taip? - Taip.
Visi nekenčiame biurokratijos.
Bet esu dirbusi, kur jos nebuvo,
ir, patikėk manim, jos tikrai reikia.
Be to, netrukus būsiu priversta eiti čia į tualetą,
o tai – tikras košmaras, taigi…
Ačiū.
Krise, palūkėk. Palauk! Aš tuoj.
Tokie atvejai – kaip lakusis smėlis, supranti?
Turi žengti juo tolygiai ir lengvai.
Jei imsi kasti gilyn, prasmegsi.
- Galim bent jau šiukšles sutvarkyti? - Ką?
Išneškime daiktus, kurių jai akivaizdžiai nereikia. Ką?
- Gerai, tiek to. - Pirmyn.
Gerai.
- Kur eini? - Paimti formų laukui.
Dieve mano.
Dėmesio visi. Sutikime Kerį Hauvelą.
Ačiū visiems, kad atėjote.
Mano draugas.
Taigi, pradėsiu nuo dainos apie meilę.
Ji vadinasi
„Mergina iš mūsų kontoros“.
Tai tu.
Kai pasaulis tampa šaltas
Randu paguodą
Tavo švelniame šnabždesyje
Kaip aušra
Nušviečia naktį
Tu esi tobula mano širdies šviesa
Jo
Susipažinau su ja prie jos darbo stalo
Ji atrodė, mm, tikrai gražiai!
Aš tariau: „Sveika, mergyt“ Bendravom su pelėm tąsyk
Cypt, cypt! Ji įvedė tvarką
Pardavimus valdo lyg kūju Bet aš neparodau
Jokio spaudimo, dramų Ji tokia
Žinot, švytinti karalienė
Nagučiai sutvarkyti, tokia stilinga…
Jis iš tiesų yra mano sesers draugas.
Galva aukštai Niekad jos nenuleidžia
Moteriška bosės energija
Toks jos srautas Ji įvedė tvarką…
Harieta.
Labas. Gera žinia.
Mes sutvarkysime jūsų šiukšles lauke.
- Kieno šiukšles? - Jūsų.
Iš namų išnešti nieko negalite.
- To negalite daryti. - Ne, jos lauke,
ne viduje.
- Atsiprašau. - Kur jūs?
- Kur… - Tiesiog…
Harieta?
Ką ji…
Eina sau, ką ji sau mano?
Harieta. Liaukitės!
Harieta, mieloji. Taip nieko nebus.
Prašau, paklausykite! Aš žinau, suprantu.
Žinau, jums nepatinka, kai ateiname.
Bet jei nebendradarbiausite, mūsų čia ateis dar daugiau,
kol išneš visas šiukšles iš čia ir galbūt jus pačią.
Bet jei parodysime, kad jūs bendradarbiaujate,
tada galėsiu juos sulaikyti.
Gal galite su kokiais nors daiktais
atsisveikinti?
Harieta, rašiklio nepakaks.
Nagi. Turi būt kažkas prasmingo.
Šiuo rašikliu išrašiau savo Koliną iš ligoninės paskutinįkart.
Likus dviem savaitėms iki mirties.
Jis taip greit geso.
Buvo žmogus, ir neliko.
Jie ten piktinosi, bet nenorėjau leisti jam mirti ten,
kai jis galėjo būti čia, tarp savo daiktų.
Suprantu. Šie daiktai yra jo.
Gerai. Aišku.
Kiek laiko praėjo nuo jo mirties?
- Aštuoneri metai. - Aštuoneri metai.
Dėl visa ko, ar jis nėra vis dar…
„Golders Green“ krematoriume.
Telaimina jį Dievas.
- Buvome susituokę 40 metų. - Keturiasdešimt?
Visur čia pilna prisiminimų apie jį.
Pasilikite rašiklį. Pasilikit.
Bet jei parodysite man nesvarbius daiktus, kuriuos galiu išnešti,
tuomet galėsite pasilikti svarbius daiktus.
Ne. Paimkit.
Esu per stipriai prisirišusi prie daiktų.
- Lyg tai būtų jis, bet tai ne jis. - Ne.
Tai tik rašiklis.
Niekas to nesugebėjo pamatyti. Niekas nemato manęs.
Bet jūs pamatėte.
Ačiū.
Ne, ačiū jums.
Neimk į širdį, girdi? Pergalės bus mažos,
todėl teks išmokti jomis pasidžiaugti.
Žinau. Taip. Žinoma.
Puiku! Maniau, būsiu jį pametusi.
Tu švieti Ryškiau už fluorescencinę šviesą
Sėdi kontoros kėdėje lyg soste
Sukiesi iš lėto Įtrauki mane į savo orbitą
Pasaulis nutyla Nereikia skubėti
Jau atstūmė?
Taip, viskas gerai.
Dar nufilmavau. Žinai, jei netyčia pamirščiau.
Įstrigo mano smegenyse…
Labas? Skotai?
Ką darai?
Kodėl išmeti savo projektus?
Mano gyvenimas yra simuliakras.
Atleisk, o ką tai reiškia?
Vaizdinys, neturintis originalo.
Visa tai tėra Skotas, kurį sukūriau iš nieko, nes…
Buvau išsigandęs.
Išsigandęs, jog po tuo išnirs Skotas, kuris man nepatiks.
Bet aš pažvelgiau į save.
NA IR BANKININKAS ŽMOGUS, KURIO NORĖTUMĖTE NEKĘSTI
Ir dabar aš tiesiog „Skotas“.
Ar tai nėra pavadinimas tavo išleistos kūno priežiūros linijos?
„TIESIOG SKOTAS“ RANKŲ MUILAS
Dar vienas simuliakras.
Dabar esu savimi.
Ir pirmieji mano žodžiai yra tokie:
„Mano meile, tikiuosi, aš tau patinku.“
Matau, palaužėte jį.
Taip. Gerai. Bus lengviau.
GELBĖJANT GYVYBES FRONTO LINIJOJE
Labas!
Sveika.
Kaip tavo praktika?
Sistema, regis, mane palaužė.
- Ką? Jau? - Aha.
Praėjo tik pusdienis. Net kvalifikacijos negavai.
Abejoju, ar aš tam sutvertas, Niki. Tiesiog aš nesu Penė.
Ne.
Dar ne. Bet būsi.
- Manai? - Taip.
Pamilau ne šiaip pirmą pasitaikiusį.
- O kaip tu? Kaip tavo vakaras? - Nuostabus, tobulas.
- Man to ir reikėjo. - Taip? Ji puikiai pasirodė?
Ne! Siaubingai. Pasibaisėtinai!
Baisesnio dalyko gyvenime nebuvau mačiusi.
AR GALVOJAI APIE MANE PER MANO GIMTADIENIUS?
„MANDELOS PALIKIMAS“
PAMATYK SAVO REZULTATĄ!
92 % ESI GERA ŽMONA!!!
Išvertė Egidija Namavičė