- Alio? - Alio.
Mama, klausyk, aš...
Žinau, prašėme jūsų trumpam atsitraukti, ir aš dėkoju, kad gerbėte šį prašymą,
bet mes neturim normalaus maisto.
Gal neatsisakytumėt pagaminti mums ką nors?
Žinoma, kad pagaminsime.
Gal piemenų pyragą ir troškinį? Ir desertą?
- Taip, puiku. Jei nesunku? - Ne.
- Gerai. - Myliu tave.
Gerai. Ačiū tau. Myliu tave. Iki.
- Greitai jūs. - Važiavom pro šalį.
- Piemenų pyragas. - Mama.
KEPTI 40 MIN.
Nežinau, ar jie - veganai, tai pridedu ir veganišką.
- Taip. Ar čia... - Vien bulvės, taip.
Puiku.
Kaip miela.
Labai dėkoju. Bet labai jau daug.
- Daugiau nereikia. - Gerai.
Rimtai sakai, mama. Pažįstu tave.
Atnešėme knygučių
vaikams. Pati skaičiau jas vaikystėje.
PASAKOS VAIKAMS APIE
- Išbraukėme rasistines dalis. - Taip.
Gerai.
Ar viskas gerai?
Kaip pirma naktis?
Gerai, bet dar nežinom, kaip bus, taigi...
Norėjau tau padovanoti kai ką ypatingo.
Mano mamos mama dovanojo mamai, mano mama - man,
ir aš noriu padovanoti tau.
Ar tai...
O, ne.
Tikriausiai palikau degalinėje.
Aišku.
Kas čia?
Aš vaikus saugoju.
Aišku.
Yra naujienų?
Sakė, kad skambins Nojus.
Panašu, mūsų byla perduota jam.
Aišku. Gerai.
- Džeisai? - Taip?
Aš labai noriu jį pasilikti.
- Niki. - Rimtai. Aš viską apgalvojau.
- Tikrai? - Taip.
Tai koks planas?
Jis liks pas mus ir... Viskas susitvarkys.
- Viskas apmąstyta. - Gal jie pamirš, kad jis pas mus?
Ką? Juk tai - taryba.
Džeisai, kai buvau maža, parke puspenktų metų
stovėjo paliktas šaldytuvas, kol kažkas jį paėmė.
Jį net žemėlapiuose žymėjo.
Niekas nepamirš šito šaldytuvo.
- Sveiki. - Eina sau.
Teks priprasti. Kaip kokiam „Švytėjime“.
- Sveikučiai. - Labukas.
- Gal pažiūrėkite TV? - Norite pažiūrėt TV?
- Gal paruoškim pusryčius? - Taip.
- Išvyniosiu viryklę. - Gerai.
Ne, labai ačiū. Viso.
Trumpai kalbėjai.
Nebuvo reikalo.
Jie atvyksta jo paimti.
Taip.
Bet ar pasakei jiems, kad norime jį pasilikti?
- Tai ne taip veikia. - Ar prieštaravai jiems?
- Kiek galėjau. - Ne, bet mums sekasi gerai.
- Tik vieną naktį. - Geriau nei jiems.
Jie jį prarado per vieną naktį.
- Jie nori likt kartu. - Žinau.
Kada jie atvažiuoja?
Per pietus.
Tikiuosi, pasakei jiems, kad šiuose namuose
mes pietaujame dešimtą valandą vakaro.
Ketvirtadieniais.
Sukaliau lovą.
- Ką? Kam? - Du vaikai, dvi lovos.
Pala, sukalei lovą iki aštuntos ryto?
Ne, sukaliau dvi.
Bet pažvelgęs į pirmą, supratau, kad galiu geriau.
Kaip iš viso galima sukalti lovą?
Nesuprantu klausimo.
- Tai imsi lovą ar ne? - Taip.
Aš pats.
- Saugok nugarą. - Jau neverta.
- Laikai? - Taip.
Tuoj ateis tavo mama.
Ji dalyvauja linksmajame bėgime, kurio negalėjo atšaukti.
Sakyk jai, kad matei, kad šlubuoju. Gerai?
Gerai. Jis sukalė mums lovą. Žiūrėk.
- Aštuntą ryto? - Taip, jau kalbėjom.
Pats vidudienis.
Mums jos neprireiks. Jo mums nepaliks.
Kodėl?
Mes neturim patirties, panašu.
O jūs nieko negalit padaryti?
- Panašu, kad ne. - Ne. Labukas.
Ką mums dabar daryti?
- Gal norite apsirengti? - Gerai.
- Tada kur nors išeisime. - Šaunuolė.
Tai koks planas?
Gražiai praleiskime rytą. Juk daugiau nieko negalim padaryti, tiesa?
Džeisai, kaip tai negalim?
Nes tokia tikrovė.
Mes atsidūrėme tarpe
tarp to, kaip yra, ir to, kaip turėtų būti,
ir mes dabar
tegalime šį tarpą padaryti kaip įmanoma mielesnį.
Kažkam reikia imti ir uždaryti šį tarpą.
Jei jo tėvais būsim vos vieną dieną, padarykime ją kuo naudingesnę.
Paruoškime jį, gerai?
Juk neišleisime jo iš savo namų su „Ramones“ marškinėliais.
Mano mėgstamiausiais.
Liaukis.
Viskas gerai.
Surenkime jam geriausią rytą, kokį tik galime.
Negaliu patikėti.
Tėti, viskas gerai?
Šito nebus.
Tėti?
Kas nutiko? Ar viskas gerai?
Ta sumauta taryba. Jinai man jau čia.
Kai jie panaikino šiukšlių išvežimą dukart savaitėje, nieko nesakiau.
Kai jie panaikino nemokamą parkavimą gyventojams, nieko nesakiau.
Bet dabar metas nubrėžti ribą.
Juk nieko negalim padaryti, taip?
Viskas nuspręsta.
- Apsauga, geriausia praktika, visa kita. - Dėl Dievo meilės.
Todėl „Formulėje 1“ nebegalima lenkti.
Abejoju, bet gerai.
Ar gyvenimas tapo geresnis
dėl tų visų jų saugumų ir geriausių praktikų?
Ar žmonės laimingesni? Ar saugesni?
Nežinau. Pamenu, žaisdavau su gyvsidabriu iš termometro
- vaikystėje. - Ne kaip žaislu. Ne kasdien.
Tik nekrėsk kvailysčių.
Tai - miesto taryba. Jie žino, kur gyveni.
Tegu įskundžia mane
šiukšliavežiams.
Klausyk.
Tėvų nesirenkama ir vaikų nesirenkama.
Bet kažkaip jūs pasirinkote juos, o jie - jus.
Jei man lemta pabūti jo tėvu vos vieną dieną,
tai nešvaistysiu laiko ginčams telefonu.
Aš praleisiu ją kaip tėtis.
Darysiu geriausia iš to, kas yra.
Man įgriso daryt geriausia iš to, kas yra, įgriso pasiduoti.
Gerai. Tik nekrėsk kvailysčių.
Nepamiršk, kad šlubuoji.
- Kita koja. - Gerai jau.
Nematei mano atostogų fedoros, mano meile?
Ne.
Tau nederėtų turėt fedorų visoms progoms.
Nulis fedorų - idealus skaičius.
Labas, čia aš - Vikas.
Vikas Rosas. Džeisono tėtis.
Žinau, kas esate. Kas nutiko?
Ar jūs užsiėmę? Reikia pagalbos.
Radau šitą jūsų gyvatvorėje. Nežinau, kodėl ten.
- Užeikite. - Ačiū.
Tai kur eisim?
Reikia jam nupirkt normalią striukę. Ir krepšį skalbiniams.
Nenoriu eit į parduotuves, Niki.
Galėsi palaukt manęs kavinėse.
Bet turi liautis. Juk esi suaugęs vyras.
Aš nenoriu švaistyti laiko apsipirkinėjimams.
Taip.
Tai ką veiksim?
Nežinau. Kur eiti, jei nori greit papramogauti?
Blogai, kad jie negeria alkoholio.
Viskas. Daugiau nieko nesugalvodavome.
Viskas, gerai.
Aš tiesiog tai pasakysiu,
kad galėčiau pasakyti ir pamiršti.
Paplaukiot su delfinais.
Žinau, kad to nebus.
Nepasiėmiau maudymosi kostiumo, o Šiaurės Londone nėra delfinų.
Puikios priežastys, nors eilės tvarka keista, bet...
O kokia veikla būtų arčiausiai delfinų,
kuri truktų apie pusantros valandos Šiaurės Londone?
Kas?
Gerai...
Pala, laiko nedaug, tad susidėliokime prioritetus.
Žirafas atmeskime, nes galim pažiūrėt į jas iš lauko.
- Gal drambliai ir gorilos. - Australijos miškinė antis.
- Ką? - Noriu pamatyt ir nepopuliariausius.
Jos nustebs mus išvydusios.
Kokie jūsų mėgstamiausi gyvūnai?
- Katės. - Dinozaurai.
Puikiai išnaudoti šimtas svarų.
Žiūrėk.
Džeisai.
Taip.
Liūtas. Žiūrėkit. Tik atsargiai.
Tas liūtas - didžiausias.
- Gražu. Žiūrėkit. - O Dieve.
Pažiūrėkit į šitą.
O Dieve. Kas nutiko?
- Džile, vilkis paltą. Išeiname. - Kodėl?
- Ten kažkokį tarpą reik uždaryti. - Aš skutu bulves.
Palik bulves, mergyt, skubus reikalas.
Uždengsiu jas. Vis tik - karališkos rūšies.
Negundykime vagių.
Kaip manai, jiems smagu?
Sunku pasakyti.
- Klausiu apie vaikus. - Žinau.
Ar galim pažiūrėti, kaip juos šers?
PINGVINŲ ŠĖRIMAS 14.00 VAL.
- O, ne. Iki to laiko teks išeiti. - Labai prašau.
Man labai gaila, bet negalim.
Neleido.
Aš paklausiu, gal sutiks anksčiau juos pašerti?
Dievulėliau.
Taileri, pažiūrėk į tą.
- Džeisai, bus bėdos. - Neimk į galvą. Aš su apranga.
Niekas prie manęs nekibs.
Kaip stiprintuvas festivaly.
Pasikišai tokį po ranką ir eini kur nori.
Nepasakok jam šito.
Turiu vos porą valandų papasakoti jam viską, ką žinau.
Nemažai.
Pažiūrėkim. Žiūrėkit, vaikai.
Ar žinojot, kad pingvinai vieni kitiems dovanoja akmenukus?
Kodėl?
Nežinau.
Gal jie nemoka pasakyt: „Aš tave myliu“,
todėl dovanoja akmenukus.
- Jūs - pingvinų prižiūrėtojas? - Taip, bičiuli.
Kokios čia rūšies pingvinai?
Šitie? Ana ten?
Šitie - klasikiniai. Originalūs. Standartiniai.
O kokių dar būna rūšių?
- Imperatoriškieji. - Kur visi žino?
Vikontiniai...
Grafų, baronų ir damų.
Ar dideli užauga?
Normalūs, dideli ir galiausiai - ekstra dideli.
Ar ilgai jie gyvena?
Nereik taip rimtai, bičiuli.
Mums jau metas. Pingvinai pavargo.
Jų vidinis laikas - pietų pusrutulio.
Nagi, vaikai. Atsiprašome. Ačiū.
Sveiki atvykę į penkių kilometrų Labdaros bėgimą „For Life“.
Išsirikiuokite.
Nemanau, kad man pavyks.
Į vietas.
Dėmesio.
Palaukit! Atleiskit.
Pala, nebėk.
Vikai?
Džeisonas ir Niki. Jiems mūsų reikia.
Labas rytas.
Pasikalbėkim kaip vyras su vyru.
Laiko turim nedaug, todėl klausyk įdėmiai.
Jei kada auginsi ūsus, tai užsiaugink ir barzdą.
- Ne vien tik ūsus, aišku? - Aišku.
Šito tau niekas nepasakys.
- Ačiū. - Nėr už ką. Turiu dar patarimų.
Ar viskas gerai?
Taip.
Suprantu, kad tau dabar sunku, tačiau bet kuriuo atveju
tai, kas iš pradžių atrodo blogai ar gerai, vėliau pasikeičia.
Ir tampa tiesiog normalu.
Naudingas patarimas? Nemanau.
Dar nori blogų patarimų?
Taip? Gerai.
Nenešiok baltų kojinių po to, kai tau sueis dvylika,
ir čia jokių kompromisų būt negali.
Nepasitikėk psichologu, nuomojančiu butą su draugais.
Su savim kalbėkis tik taip, kaip kalbėtumeisi su mylima drauge.
Visi mikrobangų krosnelės mygtukai daro tą patį,
todėl nešvaistyk laiko, spausk bet kurį.
Ir prieš išvykdama atostogų sutvarkyk namus.
Pamirši, kad tvarkeisi, o grįžt namo bus taip smagu.
Futbolo sirgaliaus marškinėlius vilkėk tik rungtynių dieną.
Mėgsti futbolą?
Aš sergu už „Spurs“. Už ką tu?
- Už „Spurs“. - Taip?
Duok penkis.
Neužsisakinėk jūros gėrybių iš meniu, parašytu su klaidom.
Neik pirkti maisto išalkusi ir neik į pasimatymus, kai jautiesi vieniša.
Abiem atvejais parsineši namo ne tai, ko reikėjo.
Pradėk dainuoti populiarią dainą tik tada, jei moki ją visą.
Antraip pasirodysi kvailai.
Kepdamas vištą visada pačirškink ją papildomas 20 minučių.
Išmok medituoti.
Kas tai?
Tai, ką daro žmonės vietoj ėjimo į bažnyčią.
Stenkis būt labiau panaši į žuvį, o ne į surikatą.
Žuvys turi trumpą atmintį, jos gyvena čia ir dabar, ramios kaip bitės.
Surikatos nerimauja.
Man tu dabar panaši į mažytę surikatą.
Jos nuolat dairosi, ar nėra pavojaus.
Net ir dabar, kai jos - zoologijos sode, kur saugu.
Sunku jas įtikinti, kad jomis bus pasirūpinta.
Ateik pas mane.
Ir...
būk drąsus, vyruti.
Jei iš ateities niekas negali ateiti ir pasakyti, kad nedarytum,
tai ar gali sužinot, kuo tai baigsis? Supranti?
Eime.
- Neblogai pavyko, tiesa? - Aha.
- Spėjau perduot daug išminties. - O Dieve.
Man patiko, jog čia neteko aiškinti apie seksą.
Kaip manai, jis žino, kad jis mums rūpi?
- Aš ketinau pirkti apelsinų skonio... - Manau, taip.
Aš irgi.
Paskubėkime. Greit atvažiuos Nojus,
o mums dar reikia kai ką nupirkti Taileriui.
Tai kokio skonio išsirinkom ledus?
Aš - juodųjų serbentų.
- Juodųjų serbentų. - Taip, vienodi.
Sveiki.
Nutilkit!
Ša!
Užsiėmęs?
Galiu pastumt kelis reikalus.
Vienas, du, trys!
Mano ranka.
- Vienas, du, trys! - ...du, trys!
Dar vieną didelį,
virš debesų! Taip!
Gerai, eime.
Ar tu - ne per didelė jiems?
- Galiu vieną? - Taip.
- Galiu du? - Taip.
- Tris? Paimsiu keturis. - Džeisai?
Taip?
- Žadėjai sutaisyti. - Ką?
Turėjom kitų reikalų, Niki.
Kas?
Kas čia vyksta?
Ką jūs darot?
Rodom jėgą.
Neteisybė reiškia neteisybę.
- Vikai. - Bičiuli.
O Dieve.
Ką čia veikia Teris?
Džen negalėjo. O mums reikėjo žmonių.
Nepatogu, nes pasakiau, kad sergu, todėl nėjau į darbą.
Kas?
Pasirengęs?
Trumpa pamokėlė. Įjunkime...
- Pižama Taileriui. - Pasiruošęs?
Gal kiek didoka.
Atnešiau
sumuštinukų, likusių nuo vestuvių. Nežinojau, kiek bus žmonių.
Ką jūs čia veikiat? Turėjot išvykt medaus mėnesio.
O ką daryt, jei kažkoks tipas nemano, kad mano sesuo - nuostabi?
Aš to nepakęsiu.
Ir medaus mėnesį organizavo Skotas,
tad jei ir praleisim, tai ne pasaulio pabaiga.
Kaip aš tave myliu.
Taip, gerai.
Pasiruošęs? Spausk.
Taigi, mūsų medaus mėnuo. Jis gana įdomus.
Prasieisim per barokines Štutgarto bibliotekas.
Ačiū, kad paklausei.
Šiaip jau vieni puikiausių pavyzdžių, už Iberijos pusiasalio.
Ką reiškia „barokinės“?
O kiek tau metų?
Koks mėgstamiausias tavo architektas?
Liaukis, mama.
Čia tik keli daiktai.
Vis tiek tvarkau laisvą kambarį.
Ten įsirengsiu meditacijų kambarį.
Pastatysiu ten masažo kojoms vonelę ir teliką.
- Ačiū, mama. - Dar šiek tiek maisto.
Tėti.
- Eina sau. - Pasakysite, ar patiko.
Nors jei atvirai, mes savo stiliaus nekeisim.
- Taip. - Radom tai,
ką norėjau tau padovanot.
Gali pasirodyt kvaila, bet man tai suteikė daug paguodos.
Mama.
Ką manai, Džeisai? Net nežinau.
Kaip visa tai atrodys?
Taip atrodo meilė.
Ten Nojus.
Vadinasi, jūs - tas žmogus, kuris nori atimti mano anūką.
Mes ketiname perkelti Tailerį, jei jūs apie tai.
Ši pora nebuvo patvirtinta dviem vaikams. Jiems trūksta pagrindo ir patirties.
Jūs matote čia 200 patirties metų.
Juk visų jų nebus, ištikus kiekvienai krizei.
Jūs nepažįstate mano šeimos, tiesa?
Susipažinkite,
nes mes nesitrauksime nuo jūsų kabinetų, kol jūs jo negrąžinsite.
Su seneliais jums geriau neprasidėti.
Mes neturim darbų ir miegam po tris valandas per parą.
Šitas - ne mūsų kaltė. Nežinau, kaip tai nutiko.
- Gerai, tai... - Čia mano sūnus.
Jis - daug geresnis už mane.
Ir jei jo sūnus taps tiek geresnis už jį, kiek jis - už mane,
tai jis darys stebuklus.
Man patinka tokie susibūrimai,
bet sprendimai taip nepriimami.
Eime į vidų, paimsim tavo daiktus.
Eime.
- Gal arančiną? - Ne, ačiū.
- Tai užimta buvo diena? - Taip.
Ką veikėte?
Ėjome į zoologijos sodą, ir Džeisonas mokė mane įvairių dalykų.
„Nevaišink draugų vakarėlio pradžioje, nes kai kurie išeina anksčiau.“
O tada grįžom namo.
Jei manote, kad išvežti vaikus - sunkiausia mano darbo dalis,
tai jūs nematėte, kas būna, kai jų atsisako.
- Ne, mes nė už ką neatsisakytume... - Bus sunku.
- Dabar - medaus mėnesio etapas. - Nojau, mes pasirengę.
Po 12 savaičių stosit prieš teismą
ir turėsite juos įtikinti, kad sugebėsite.
Apmąstykite kruopščiai. Turite neabejoti nė kruopelytės.
Galime jį pasilikti?
Dvylika savaičių, kad taptume šeima.
Dar ne tai esame įveikę.
Nors nepamenu, ką konkrečiai, jei atvirai.
Bet...
Ei, Niki.
Klausyk...
Aš išeisiu iš darbo.
Liksiu namie jų prižiūrėti.
Nes aš nekenčiu savo darbo, o tu savąjį myli.
Taigi, logiška.
Pažvelk į juos. Kaip angelėliai.
Ką, po galais, mes padarėme?
Kuriam laikui užvėrėme tarpą, štai ką.
PRINCESĖ TAILERIS
MAN TAI LABAI PADĖJO, KAI AUGINAU TAVE!
MYLIU, MAMA XX
Išvertė Egidija Namavičė