-Алло. -Алло.
Мамо, послухай, я…
Я знаю, що ми попросили вас брати менше участі в нашому житті. Дякуємо.
Але в нас нема нормальної їжі.
Хочу спитати, чи можете ви щось приготувати.
Авжеж можемо.
Може, вівчарський пиріг і запіканку? І трайфл?
-Так, так. Зготуєте? -Так.
-Добре. -Ми тебе любимо.
Добре. Дякую. І я вас люблю. Бувай.
-Швидко ви. -Ми були поряд.
-Це вівчарський пиріг. -О, мамо.
ГАЗ НА 5 40 ХВИЛИН
Веґанський варіант – якщо вони веґани.
-Ясно. А це… -Трохи картоплі. Так.
Ура.
Чудово.
Дуже дякую. Цього більше ніж досить.
-Більше не треба готувати. -Добре.
Правда, мамо. Я тебе знаю.
Ще ми принесли книжки…
для дітей. Я читала їх у дитинстві.
КАЗКИ ДЛЯ ДІТЕЙ
-Я викреслив расистські вислови. -Ясно.
Ясно.
-Ага. -То у вас усе добре?
Як перша ніч?
Але ми поки що не розуміємо, що діється, тож…
Я хотіла подарувати тобі щось особливе.
Мені це подарувала мама, а їй – її мама.
Тепер я хочу, щоб це було в тебе.
Це…
О, ні.
Певно, залишила на заправці.
Добре.
КЕМДЕН-ЛОК
Cтворити сім'ю
Що це?
Роблю кухню безпечною для дітей.
Ясно.
Є новини?
Нам подзвонить якийсь Ноа.
Схоже, справу передали йому.
Добре. Зрозуміло.
-Джейсе. -Що?
Я дуже хочу його залишити.
-Нікі. -Серйозно. Я все обдумала.
-Та невже? -Так.
Що ж. Який план?
Ми його залишимо… І все буде, як треба.
-Ясно. Ти все врахувала. -Може, про нього забудуть.
Що? Це ж міськрада.
Колись вони лишили в парку холодильник.
І забрали аж через чотири з половиною роки.
Він навіть на мапах був.
Про цей холодильник ніхто не забуде.
-Привіт. -Чорт забирай.
До цього треба буде звикнути. Наче у фільмі жахів.
-Привіт. -Привіт.
-Хочете подивитися телевізор? -Ви його дивитеся?
-Може, приготувати сніданок? -Так.
-Розпакую плиту. -Давай.
Ні. Дуже дякую. Бувайте.
Швидко ти.
Розмова була коротка.
По нього приїдуть.
Ясно.
А ти казав їм, що ми хочемо його залишити?
-Очевидно, цього замало. -Ти сперечався?
-Наскільки міг. -Але ж у нас усе добре.
-Вони ж у нас лише ніч. -У нас кращий догляд.
Інтернат його загубив.
-Вони хочуть бути разом. -Знаю.
О котрій вони приїдуть?
У обід.
Ти ж їм сказав, що в цьому домі
обідають о десятій вечора?
І лише по четвергах.
Я зробив ліжко.
-Що? Навіщо? -Двом дітям потрібні два ліжка.
Секунду. Ти зробив ліжко до восьмої ранку?
Ні. Я зробив два ліжка.
Але, коли глянув на перше, зрозумів, що можу краще.
Як ти його зробив?
Я не розумію питання.
-Вам потрібне ліжко чи ні? -Так.
Зараз.
-Не вивихни спину. -Уже вивихнув.
-Тримаєш? -Так.
От-от прийде мама.
У неї доброчинний забіг. Не змогла скасувати.
Якщо говоритимеш з нею, скажи, що я дуже кульгав.
Добре. Він зробив ліжко. Подивися.
-Зараз восьма ранку. -Ми це обговорили.
Середина дня.
Воно нам не потрібне. Його забирають.
-Чому? -Ну…
Очевидно… у нас нема досвіду.
І нічого не можна зробити?
-Схоже, що ні. -Ні. Агов.
-А що тепер робити? -Може…
-Може, підете одягнетеся? -Добре.
-Потім підемо погуляємо. -Хороша дівчинка.
Ну що? Який план?
Проведемо ранок якомога приємніше. Це все, що ми можемо.
Джейсе, як це – все?
Бо це – реальність.
Зараз ми живемо в проміжку
між тим, як усе насправді, і як має бути,
тож поки що
ми можемо лише зробити цей проміжок якомога приємнішим.
Цей проміжок треба закрити.
Якщо ми – його батьки лише на день, скористаємося цим.
Підготуємо його до життя.
Він не піде з цього дому у футболці з Ramones.
Це ж моя улюблена.
Перестань.
Усе гаразд.
Влаштуємо йому чудовий ранок.
Повірити не можу.
Тату, що таке?
Я цього не терпітиму.
Тату.
Що сталося? Усе добре?
Чортова міська рада. У печінках у мене сидить.
Спочатку вони забрали вивіз сміття двічі на тиждень – я мовчав.
Потім вони забрали безплатне паркування – я мовчав.
Якщо заберуть його – я не мовчатиму.
Але з цим нічого не вдієш.
Тепер усе так складно.
-Захист, оптимальні методи – таке. -Заради бога…
Саме через це тепер у «Формулі-1» ніхто не обганяє.
Важко сказати, але – можливо.
Чи стало нам краще
завдяки оптимальним методам і захисту?
Люди щасливіші? Живуть у більшій безпеці?
Не знаю. Я грався зі ртуттю з термометра,
-коли був малий. -Тільки на свята. Не щодня.
Не роби дурниць, добре?
Це міська рада. Вони знають, де ти живеш.
То хай скажуть людям,
які мають вивозити моє сміття.
Послухай.
Батьків не обирають. Дітей – теж.
Але так сталося, що ви вибрали його, а він – вас.
Якщо я став його батьком на один день,
я не марнуватиму його на сварки по телефону.
Я проведу цей день як його тато.
Скористаюся тим, що випало.
А мені набридло користуватися тим, що випадає, і здаватися.
Ясно. Але не роби дурниць.
І не забувай кульгати.
-Не та нога. -Точно.
Ти бачила мою святкову федору, кохана?
Ні.
І не треба мати стільки федор на різні оказії.
Ідеальна кількість федор – нуль.
Привіт. Я Вік.
Вік Росс. Тато Джейсона.
Я знаю, хто ви, Віку. Що сталося?
Ви зайняті? Потрібна допомога.
А ще я ось що знайшов у вашій живій огорожі.
-Заходьте. -Дякую.
То куди підемо?
Треба купити йому нормальне пальто. І сумку для брудної білизни.
Я не хочу ходити по магазинах.
Добре. Посидиш у фудкорті, поки я ходитиму.
Але це має припинитися. Ти дорослий чоловік.
Я кажу, що не хочу зараз ходити по магазинах і марнувати час.
Добре.
То що будемо робити?
Не знаю. Що ти робиш, коли хочеш швидко розважитися?
Це буде важко. Бо їм не можна пити.
Точно. Це перевірений метод.
Гаразд. Добре.
Я про це скажу,
просто, щоб сказати й забути.
Плавати з дельфінами.
Знаю, це погано.
У мене з собою нема купальника, а в північному Лондоні нема дельфінів.
Слушні зауваження, може, в неправильному порядку.
Що схоже на плавання з дельфінами
можна зробити в північному Лондоні за півтори години?
Що?
Так…
У нас мало часу, тож визначимо пріоритети.
До жирафів не підемо. Їх ми й з вулиці побачимо.
-Отже, слони й горили. -Так. Гриваста гуска.
-Що? -Люблю дивитися на аутсайдерів.
Вони здивуються, коли нас побачать.
Ваші улюблені тварини?
-Кішка. -Динозавр.
Так. Чудово ми витратили сотню фунтів. Ходімо.
Дивися.
Джейсе.
О-о, так.
Подивіться на лева. Обережно.
Це найбільший лев.
-Дивись. -О боже.
Гляньте туди.
О боже. Що сталося?
-Джиллі, бери пальто. Треба йти. -Що сталося?
-Треба закрити проміжок. -Але я чищу картоплю.
Забудь про неї, мала. У нас надзвичайна ситуація.
Але картоплю я прикрию. Це ж елітна джерсійська.
Не будемо провокувати злодіїв.
Як думаєш, їм весело?
Важко сказати.
-Я про дітей. -Я зрозумів.
Можна подивитися, як їх годують?
ГОДУВАННЯ ПІНГВІНІВ 14:00
-Ні. Ми вже підемо. -Будь ласка.
Вибач. Не вийде.
Відмовили.
Піду спитаю, чи можуть їх погодувати раніше. Добре?
ПЕРСОНАЛ
Боже мій.
Тайлере, дивись на отого.
-Джейсе, будуть неприємності. -Ні. На мені куртка.
Глянуть на неї – і питань не буде.
Це як колонка на концерті.
Візьми її в руки – і йди, куди хочеш.
Не кажи йому такого.
Маю годину, щоб навчити його того, що знаю сам.
Години вистачить з горою.
Дивіться, діти.
Ви знали, що пінгвіни дарують одне одному каменюки?
Навіщо?
Не знаю.
Може, ще не знають, як сказати «Я тебе люблю»,
тому роблять таке.
-Ви наглядаєте за пінгвінами? -Так, друже.
А які це пінгвіни?
Оці? Які тут?
Це класичні пінгвіни. Оригінал. Стандарт.
Ясно. А які ще є види пінгвінів?
-Імператорські. -Їх усі знають.
Віконтівські…
графські, баронівські і дамські.
А вони великі виростають?
Бувають M, L та XL.
А скільки вони живуть?
Не треба таких серйозних питань.
Усе, розходимося. Пінгвіни стомлені.
Після перельоту з південної півкулі.
Ходімо, діти. Вибачте.
Вітаю на доброчинному забігу «П'ять км заради життя».
Шикуйтеся.
Навряд чи я зможу.
На старт.
Увага.
Зачекайте! Вибачте.
Не біжи.
Віку.
Джейсон і Ніккі. Ми їм потрібні.
Вітаю.
Скажу тобі дещо, як чоловік чоловікові.
У нас залишилося мало часу разом, тож слухай.
Якщо будеш відрощувати вуса, відрощуй і бороду.
-Лише вуса – ніколи. Ясно? -Так.
Такого тобі зазвичай не розповідають.
-Дякую. -Прошу. Маю й інші поради.
Усе добре?
Так.
Знаю, тобі зараз важко, але хоч що ти почуваєш,
спочатку все здається набагато гірше або краще, ніж є насправді.
Найчастіше виявляється, що все… нормально.
Це корисне знання? Не знаю.
Хочеш іще пораду?
Так? Гаразд.
Після 12 років не носи білих шкарпеток.
Боюся, винятків з цього правила немає.
Не вір психотерапевту, який наймає куток.
Говори з собою так, як говориш з улюбленою подругою.
У всіх кнопок на мікрохвильовці одна функція.
Не гай часу, тисни будь-яку.
І прибирай в домі перед відпусткою.
Ти про це забудеш, а як повернешся, буде приємно.
Надівай футбольну майку лише в день матчу. У інші дні це дивно.
Любиш футбол?
Я – фанат «Спурс». А ти?
-Теж за «Спурс». -Серйозно?
Дай п'ять.
Не замовляй морепродуктів, якщо в меню є граматичні помилки.
Не йди по продукти, коли голодна, чи на побачення, коли самотня.
У обох випадках прийдеш додому з тим, що не треба.
Співай хітову пісню, тільки якщо знаєш весь текст.
А то матимеш дурний вигляд.
Коли смажиш курку – завжди смаж на 20 хвилин довше.
О! Навчися медитувати.
А що це?
Молодь медитує замість ходити до церкви.
Якщо коротко, ти скоріше хочеш бути рибою, ніж сурикатом.
У риб жахлива пам'ять. Вони живуть у моменті. Вони спокійні.
А сурикати нервуються.
Здається, ти трохи сурикат.
Вони завжди чекають на небезпеку.
Навіть зараз, у зоопарку, де вони в безпеці.
Їх важко переконати дозволити іншим дбати про них.
Іди сюди.
І…
будь сміливий.
Якщо ніхто не прилітає з майбутнього й тебе не зупиняє,
то наслідки навряд чи дуже погані. Розумієш?
Ходімо.
-Добре погуляли? -Так.
-І я поділився мудрістю. -О боже.
Добре, що не довелося розповідати про секс.
Він розуміє, що нам не байдуже?
-Я хотіла апельсин, але… -Думаю, так.
Я теж.
Ходімо. Скоро приїде Ноа,
і треба ще дещо купити Тайлеру.
Який смак ти обрала?
Смородину.
-І я смородину. -Це ж треба.
Слухаю.
Помовчте!
Тихо!
Зайнятий?
Думаю, зможу викроїти для вас час.
Раз, два, три!
Моя рука.
-Раз, два, три! -…два, три!
Ще раз!
Вище хмар! Так!
Так, заходимо.
Це для дітей.
-Можна мені одну? -Так.
-А дві? -Так.
-Три? Чотири. -Джейс.
Так?
-Ти казав, ми його полагодимо. -Що?
Стільки всього сталося, Ніккі.
Що?
Що це означає?
Що це все таке?
Підкріплення.
Коли щось неправильно, це неправильно.
-Віку. -Дякую.
О боже.
Що тут робить Террі?
Джен була зайнята. А нам потрібні люди.
Добре, але трохи ніяково. Я, типу, на лікарняному.
Що?
Готовий?
Навчу тебе. Запалюймо…
Принесла Тайлеру піжаму.
Може, трохи завелика.
А ще принесла…
бутерброди з весілля. Не знала, скільки буде людей.
Чого ти прийшла? У тебе ж медовий місяць.
Так. Але, схоже, хтось не розуміє, що моя сестра – богиня.
Я такого не потерплю.
І медовий місяць планував Скотт,
тож, якщо його пропустимо – не страшно.
Іди сюди. Я тебе люблю.
Ага. Авжеж.
Готовий? Давай.
Медовий місяць. Як я казав, чекаю з нетерпінням.
Екскурсія по барокових бібліотеках Штутгарта,
Дякую, що спитала.
Це найкращі поза Іберійським півостровом.
Що таке «барокові»?
Скільки тобі років?
Хто твій улюблений архітектор?
Так!
І ти теж, мамо?
Лише дещо.
Я звільняю нічийну кімнату.
Зроблю з неї медитаційну.
Поставлю туди ванночку для ніг і телевізор.
-Дякую, мамо. -Ще продукти.
Тату.
-Чорт. -Скажеш, чи смачне.
Але, чесно скажу, рецепт ми не змінимо.
-Добре. -І ми знайшли те,
що я хотіла тобі подарувати.
Це дрібниця, але мене вона тішила.
Мамо.
Що думаєш, Джейсе? Я розгубилася.
Який це матиме вигляд?
Такий вигляд має любов.
Це Ноа.
То ви хочете відібрати в мене онука?
Ми перемістимо Тайлера, якщо ви про це.
Їм не дозволили взяти двох. У них бракує підтримки й досвіду.
Перед вами 200 років досвіду.
Але ви не будете завжди поряд у скрутну мить.
Ви нас погано знаєте.
Звикайте до цих людей,
бо ми щодня будемо чекати біля вашого офісу, поки ви їх не повернете.
Не псуйте стосунки з дідом і бабою.
Ми не працюємо й спимо лише три години на добу.
Отой тип не один з нас. Не знаю, чому він тут.
-Так, це… -Це мій син.
Краща версія мене.
І якщо його син буде настільки ж кращий за нього,
він творитиме дива.
Слухайте, я теж люблю порозважатися,
але рішення так не приймаються.
Що, зайдемо по твої речі?
Ходімо.
-Аранчині? -Ні, дякую.
-Сьогодні був цікавий день? -Так.
Чим ти займався?
Ми ходили в зоопарк, і Джейсон вчив мене життя.
«Не пригощай усіх перший, бо дехто піде раніше».
А потім ми прийшли додому.
Якщо ви вважаєте, що для мене найважче забирати дітей,
то… ви не бачили, що діється, коли їх повертають.
-Ні, ми їх не повернемо… -Це важче.
-Зараз – медовий місяць. -Ми готові.
Через три місяці ви підете в суд
і переконаєте суддю, що впораєтеся.
Добре подумайте. Ви маєте бути впевнені.
То можна залишити його собі?
Три місяці, щоб стати родиною.
Нам і не таке вдавалося.
Але, чесно кажучи, зараз не згадаю.
Але…
Ніккі.
Послухай…
Я звільнюся з роботи.
Сидітиму вдома й глядітиму дітей.
Бо я ненавиджу свою роботу, а ти свою любиш.
Так буде краще.
Поглянь на них. Мов янголята.
Що ми накоїли?
Ми лише закрили проміжок.
ПРИНЦЕСА ТАЙЛЕР
КОЛИ Я РОСТИЛА ТЕБЕ, МЕНІ ЦЕ ДОПОМОГЛО!
ЛЮБЛЮ МАМА ЦІЛУЮ
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко