MODINĀTĀJS
Labi.
Tā. Aiziet!
Pirmā skolas diena!
ĒDIENREIŽU PLĀNS
TAILERS - BROKASTIS
PRINCESE 1/5 SULAS - 4/5 ŪDENS
Piedod.
Tā, tas ir tev.
Tas jums, ser.
Ir. Jā.
Tu tiešām negribi vienkārši noskūt?
- Nē. - Visus matus. Lai nav.
Nekas. Es ik pa laikam apjautāšos.
Skolas prezentācijai viss gatavs?
Vai tas… Tu gribi… Labi.
- Vai tas ir interesanti? - Tas ir burvju. Ar īpašām spējām.
Ak tā?
Oho! Labi.
Tu dzirdi?
Viņš grib nostāties klases priekšā un pateikt, ka akmenim ir burvju spējas.
Mēs neiebilstam?
- Tas sniedz mierinājumu. - Vai parasti tā nav sega?
Džeis, sirdij nepavēlēsi.
Viņš kļūs par dzīvo mērķi. Zini, asinis ūdenī jau izlietas.
Džeis, tā tava domāšana, ka draudi ir visur…
Tāpēc tu autobusā nelieto higiēnisko lūpukrāsu, ja blakus ir citi vīrieši.
Mani skolā apcēla. Es zinu, kā tas ir.
Viņi piesiesies visam, kur nu vēl "runāšanai ar akmeņiem".
Nē.
Viņam akmens ir.
Viņš ar akmeņiem nerunā.
Kas?
Es negribēju tevi ņemt, bet…
Jā, labi, ņem viņam nost.
- Bet tikai maigi, ja? - Labi.
Vai zini?
Man liekas, ka varbūt tas ir mazliet par vērtīgu, lai nestu uz skolu.
Mēs taču negribam to pazaudēt?
Varbūt atstāsim to mājās,
un tu varētu pastāstīt klasei par šo?
LAPU ZAGLIS
- Labi. - Ja? Tev taču tā patika?
Zinu, draudziņ.
Zinu, ka atgriešanās nedēļa ir biedējoša.
Zini ko?
Es gribu, lai tu kaut ko ielāgo.
Ja tev kādreiz kļūst bail, es gribu, lai tu paskaties uz šo.
Sev arī uzzīmēšu. Gatavs?
Apļa iekšpusē esi tu, Princese,
es, Nikija un mūsu dzīvoklis.
Šis aplis ir droša vieta,
tāpēc, lai kas notiktu ārpusē, nav svarīgi,
jo tu vienmēr vari atgriezties aplī.
Skaidrs? Malacis.
Labi, nāc. Laižam!
Labi!
Nu, es to ielikšu te, labi?
Panāc! Tā, kā mēs valkājam matus?
Celiņu kreisajā pusē kā džentlmenim
vai labajā kā nelietim?
Ja? Labi. Ideāli.
Sakārtojiet somas, bērni! Aiziet, Nika! Laižam, mīļā!
Nāc. Ejam, ejam!
- Visi gatavi? - Viens, divi, trīs.
PĀRDOD
- Cik žēl. - Ko tad?
- Krisija un Sāra izvācas. - Skaidrs.
Nu labi. Tā.
Atā. Atā.
- Uz redzēšanos, mīļā. - Atā.
- Lai laba diena! Atā! - Atā!
PĀRDOD AUGŠSTĀVA DZĪVOKLI
Nevar būt.
Apsveicu ar atgriešanos.
Kā iet bērniem?
Jā, viņiem iet lieliski. Paldies.
Tas vairs nav atļauts.
Jā, pat uz platākiem…
Pat uz platākiem galdiem. Tā.
- Kā patīk administratīvais darbs? -Ļoti, Terij.
Pieci metri un miljons jūdžu, ne? No turienes līdz šejienei.
Jā.
Domāju, jūsu attiecības ar pārdošanas cilvēkiem mums ļoti noderēs.
Es tiešām tā ceru.
Jo mums viens no viņiem jāatlaiž.
- Ko? - Nodaļa ir par lielu un slikti strādā.
Bet ir grūti izvēlēties vienu cilvēku…
Nu, jā.
…jo es nevienam nezinu vārdu.
Jā.
Varat par to padomāt? Un paziņot man mērķi.
- Vai tiešām nevar kaut kā… - Paldies.
Skaidrs.
Durvis aizveras.
Kur viņš ir?
Es pētīju grāmatas vajadzībām.
- Ko? - Neko.
- Jūs pārdodat mūsu dzīvokli! - Ja?
Jā! Treskostrītā. Jā.
Jā. Tā…
Treskostrīta…
Jā, to pārdod gan.
Bet tā nedrīkst! Jo tas ir mūsu dzīvoklis.
Jā, es jūs saprotu.
Bet pēc likuma tas ir viņu, tāpēc viņi drīkst.
- Jūs nevarat ar viņiem parunāt? - Jā, noteikti. Ar ko?
Ar dzīvokļa īpašniekiem!
Ar dzīvokli rīkojas īpašumu pārvaldīšanas uzņēmums
būvnieka uzdevumā,
savukārt tas pieder īpašumu pārvaldīšanas uzņēmumam,
kurš pieder ofšora trasta kompānijai.
Džefs. Šķiet, vienu no viņiem sauc Džefs.
- Nezinu. Klausieties! - Vai tiešām?
Es esmu šo jautājumu papētījis, ja? Un viņiem mūs ir jābrīdina.
Jā, viņi bija nosūtījuši vēstuli.
Mēs vēstuli nesaņēmām, tāpēc tas nav juridiski saistoši, ser.
Labi, bet tā tas nav.
Bet, pat ja būtu, pēc trim mēnešiem beidzas jūsu īres līgums.
Un tad viņi diemžēl var darīt, ko vien vēlas.
Tipisks Enron, Lehman Brothers sviests, vai ne?
Es tādus nepazīstu.
Kā jūs spējat strādāt pie tādiem maitasputniem un uzbrukt nabaga cilvēkiem?
Nu, es esmu aizvietotājs, tāpēc būtībā es strādāju pie Office Elves, bet…
Lūdzu. Nu lūdzu.
Lūdzu, nepārdodiet mūsu dzīvokli.
Lūdzu. Tur ir visas mūsu mantas.
Nevaru… Man žēl, draugs.
Nu tad mēs to pirksim. Cik tas maksā?
Tā ir minimālā cena.
- O, pie… Tiešām? - Nu jā, aptuveni.
Ja vien tur neatklāj azbestu vai karsta kriteni.
Nu, un pat tad dzīvoklis ir gandrīz centrā.
Uz redzēšanos.
Sveiks, tēt.
Klau, tu kaut ko zini par azbestu?
- Nikij! - Džena, tev man jāpalīdz.
Ak dievs, nu kā bērni?
Viņiem ir sejas kā eņģeļiem? Noteikti ir.
Jā, bet man vajadzēja ātri…
Viņi jūs jau mīl? Noteikti mīl, vai ne?
- Piedod, es atkal runāju. - Terijs teica - man kāds jāatlaiž, Džena.
No pārdošanas.
Bet Džena no pārdošanas esmu es.
Nē, man kāds no pārdošanas jāatlaiž. Un es nevaru atteikties,
jo tad Terijs atlaidīs mani un darba nebūs ne man, ne Džeisonam.
Džena, kuru man atlaist?
Pirmkārt, beidz tik skaļi teikt "atlaist", labi?
Pareizi, jā.
Labi. Tā, no sliktākā uz labāko.
Tātad Cisa, Maigais Bens, Hetero Džo, Geju Džo,
Sekas, Karbonāde, Niko skaidrā, Aprunātāja,
dīvainā kārtā Niko dzērumā,
Drūpuisītis un Bēbīškājas.
Bēbīškājas?
Pārdošanas daļas spēcīgāko darbinieku sauc Bēbīškājas?
Kopš aizgāja Dūre - jā.
Nu tad atlaist Cisu?
Tā, es saku "nē".
- Esmu viņā drusku ieķērusies. - Es nezināju, ka tu…
Es esmu pa druskai no visa, Nikij.
Labi. Lūk, ko mēs darīsim. Es ar viņiem pastrādāšu.
Varbūt pārliecināšu Teriju, ka komandai nav ne vainas.
Tev pa telefonu nebūs jāatbild, bet jānoklausās viņu sarunas.
Bet, Džena, tas ir noslēpums.
Tā ir īpašā slepenā misija.
Atvainojiet, nevaru runāt. Man ir īpašā slepenā misija.
Operācija "ātri uzlabot sniegumu, lai man neviens nav jāatlaiž" sākas!
Cik aizraujoši!
Atvainojiet. Man ir īpašā slepenā misija.
Viss kārtībā?
Velns parāvis!
- Vai ir izkusis reaktora kodols? - Beidz.
FREDIJS MOBILAIS
Čau, vecīt, te es.
Negribi iedzert alu?
Ērika pārceļas uz Mančestru.
Ar bērniem.
Tuvāk savai māsai.
Un - jā, esmu nedaudz vientuļš.
Labi, piezvani, kad ir laiks. Atā.
Vai zināt, kā nokļūt kinoteātrī Odeon?
Jā.
Tur taisni un tad aplī pa kreisi,
un pēc tam labāk…
Vispār zināt ko?
Es jūs pavadīšu.
Nē, tas jums nav jādara.
Blēņas! Labprāt izlīdzēšu.
Nu tad ejam!
Ko jūs darāt pēc tam? Ir kādi plāni?
Varbūt pusdienas vai tamlīdzīgi?
Tu taču zini, ko meklē, ja?
- Jā. - Labi.
Savulaik strādāju pie jumta slīpnēm. Ar Divkāju Džimiju.
Viņam bija tikai viena roka.
Uzsvars uz pozitīvo.
- Nu, azbests ir? - Nē. Viss pilnīgi tīrs.
Tipiski, ne?
Pat ne drusciņ? Ne kripatiņas?
Nē, nav ne mazākā mitruma.
Nu, varbūt… azbestu var kaut kur ielikt?
- Nē, nevar. - Nē, protams, ne.
Vairs nevar.
Tāda tā mana dzīve ir, ne?
Kas te īsti notiek?
Nu, mēs domājām, ka varbūt šo dzīvokli varētu pirkt.
Ja būtu piemērota cena.
Klau, man ļoti nepatīk tev lūgt…
- Tas ir īsts murgs, ne? Pirkt. - Jā.
Mēs tikko iemaksājām pirmo iemaksu par villu Alikantē.
Nevar būt!
No manas Tillson's naudas.
Esam pilnīgi tukšā.
Bet tava mamma ir laimīga.
Sasodīts, vecīt!
Tas gan bija kā no zila gaisa, ne?
Tas ir labi. Lieliski!
- Nuja. - Jā.
Zini, ka viņi tur visam grūž klāt zivis?
Pat sīpolu gredzeniem.
Nē, tas nevar būt.
Par to neraizējies.
Vai Cisa piedāvā
- atbrīvojumu no avārijas izmaksām? - Nē.
- Varbūt pasaki viņai, lai piedāvā. - Jā.
Un vēl pasaki, ka viņa tajos Doc Martens zābakos izskatās baigi smukā.
Labi.
Čau. Cisa, vai tu cilvēkiem piedāvā atbrīvojumu no avārijas izmaksām?
- Jā. - Skaidrs, tad labi.
- To otru. - Nē.
Par Docs.
Un vēl Džena saka, ka tu Doc Martens zābakos izskaties baigi smukā.
Nu, tas ir fantastiski.
Pilnīgs trakums!
Tik maz sūdzību mums nekad nav bijis!
Izīrēto skaits pieaudzis.
Busiņus īrē kā Pasauļu karā, kad jābēg no pilsētas.
- Džena, vai sākusies apokalipse? - Pagaidi…
Nē, viss kārtībā.
Es nespēju noticēt.
Tātad tu vienā dienā esi uzlabojusi visu kompāniju.
- Tu esi fantastiska! - Nē, diez vai.
Nē, nopietni.
Viņi kādu būtu atlaiduši un sabojājuši viņam dzīvi, bet tu to nepieļāvi.
Tas ir fantastiski.
Paldies, ka pasauci mani palīgā.
- Nē, nerunā blēņas! - Nē, tiešām.
Tā ir laba sajūta - būt komandā. Nu, tādā nopietnā.
Nevis ar ironisku mirkļbirku pēc slavena pāra izjukšanas.
Maniem spēkiem nekad netic.
Paldies tev.
Ak nē.
Dīvainais!
Sveiks, vecīt.
Mon ami.
Tas ir viņš! Prieks redzēt.
Man tevi arī. Kāpēc tu neesi birojā?
Nu, "birojs"…
Tas jau ir tikai apziņas stāvoklis, vai ne?
Turklāt man ir pazudusi caurlaide, tāpēc es strādāju pie bloga. Jā.
- Bloga par banku sektoru no ķēķa puses. - Skaidrs.
Tur es varu teikt, ko un kad gribu.
Un, tici man, - es saku.
Ja? Tas ir jauki. Lieliski.
Klau, Skot, man vajag tavu palīdzību, vecīt.
- Esmu tavā rīcībā. - Lieliski.
Zini, jo es ne…
Es neko nesaprotu no bankām un tādām lietām, un es tām neuzticos.
Man vairāk patīk "piķis saujā", tā teikt.
Bet tagad mēs esam radi,
un es mūs uzskatu par brāļiem. Savā ziņā.
- Tas man ir svarīgi. - Jā.
- Es vienmēr esmu gribējis brāli. - Jā.
Man divi ir, bet es viņiem nepatīku.
Tas…
Tas ir skumji.
Tātad mēs gribam pirkt dzīvokli.
- Gribat pirkt dzīvokli? - Jā.
- Londonā? - Jā. Mūsu dzīvokli. Jā.
- Jūsu Londonas dzīvokli? - Jā, tieši tā.
Bet mums vajag iemaksu,
un tētim prasīt es nevaru, jo viņš pērk māju vecumdienām Spānijā.
Skaidrs.
Un mums ar Nikiju vienkārši tik daudz nav.
- Cik daudz? - Mums ātri vajadzētu naudu dubultot.
- Oho! - Jā, un ātri.
Vai tu kaut ko tādu varētu izdarīt?
Ei! Tas ir mans darbs.
Jā! Labi, bet, vecīt, man vajag lielu peļņu, ja?
Tāpēc nekādu ētisku ieguldījumu.
Man vajag kaut ko no tumšā tīmekļa.
Kucēnu fermas, kājnieku mīnas, mitrās salvetes - kaut ko tamlīdzīgu.
Skaidrs.
Jā, un droši vien labāk Nikijai neko neteikt.
Pagaidām. Labi?
Un, Skot, es patiešām nevaru atļauties šo naudu pazaudēt.
Es sapratu. Viss kārtībā. Es nevaru atļauties zaudēt vēl vienu brāli.
Džeison.
- Ei! - Jā.
Tu vari uz mani paļauties.
Tā ir svece.
Tā, cik tālu esam tikuši?
Es paņēmu Dženu nost no telefona, un mēs paklausījāmies pārējos.
Domāju: ja varētu viņiem iemācīt strādāt labāk, tad…
Apgrozījums pieaudzis. Sūdzības samazinājušās.
Lieliski. Krietns uzlabojums.
Jā…
Jā, ne gluži.
Sūdzības ir samazinājušās, Terij.
Tieši par tik, cik parasti sūdzas par Dženu.
- Jā. - Jā, un apgrozījums pieaudzis,
jo zvanītājus savieno ar cilvēkiem, kuri nav Džena.
Tātad?
Jā.
Man būs jāatlaiž Džena.
Labi.
Jā.
Kura ir Džena?
TAILERA PREZENTĀCIJA 14.30 ŠODIEN!
Akmens.
Nolādēts.
Hallo! Jā, hallo!
Vecīt, tu esi aizņemts?
Paldies, Šenīsa.
Ir jau krietni labāk.
Labi…
Tailer, varbūt tagad gribētu tu?
Šis ir mans akmens.
Tas ir burvju akmens ar īpašām spējām.
Dīvainais!
Ak nē. Ātrāk! Pasteidzies!
Sveiki! Atvainojiet. Ielaidīsiet, lūdzu? Tur ir viens akmens.
Labi.
Paldies.
Varbūt pastāsti, kāpēc gribēji mums šo akmeni parādīt.
Valsts zinātnieki.
Visiem palikt vietās!
Saglabājiet mieru! Nevajag krist panikā.
- Viss kārtībā. - Gatavs?
Mierīgi, mierīgi, mierīgi.
Lūdzu, esi rāms un nekusties, jaunekli.
- Vai tas ir tas akmens? - Mums jāpārliecinās.
Vai dieniņ.
Ak dievs! Spēcīgāks, nekā domājām.
Tā, uzmanību!
- Mieru, un neskatieties uz to! - Nekustieties!
Neskatieties uz to!
Aizsedziet acis!
Labi.
- Malacis. Aiziet! - Uzmanīgi.
Prātīgi…
Viss kārtībā.
Malacis, Tailer. Malacis.
Bet viņi?
Viņi ir pārāk daudz redzējuši.
Varbūt es…
- Nē! - Nē!
Nē, viņiem var uzticēties. Klau! Mēs te neesam bijuši.
Šis nav noticis.
Šis ir parasts akmens.
Tas nav no kosmosa,
un tam nepiemīt - es atkārtoju - nepiemīt nekādas superspējas.
- Vai skaidrs? - Jā.
Jaunekli!
Ar tevi var lepoties klase, skola un tava ģimene.
Sakarus beidzu.
Ja tev parādās jebkādas superspējas…
zvani uz šo numuru. Sarunāts?
Labi. Tā, bērni!
- Paldies, vecīt. - Nav par ko.
Nu? Gribi aiziet uz vēl kādu skolu vai…
Ko? Nē. Ko?
Neko.
Drusciņ vientuļš.
- Negribi kaut ko padarīt? - Nevaru.
Jāiet uz mājām un jādod bērniem launags.
Jā, jā. Saprotams.
- Paldies. - Atā.
- Ko ēdīsiet? - Fahitas.
Forši.
Man gaļu labāk patīk ieberzēt ar sausu marinādi.
Lūdzu, nerunā ar mani par berzēšanu pa sauso.
VIENTUĻŠ? VARAM PALĪDZĒT.
GRUPAS TERAPIJA PĀRKHILAS SABIEDRISKAJĀ CENTRĀ
Labi, un ko ar to akmeni darīt tālāk?
Es nezinu.
Domāju, tas ir tikai tāds periods. Tikai…
Diemžēl mums tas ir pirmais periods.
Zini, man darbā tiešām viņu pietrūka.
- Ja? - Jā.
Domāju, ja jau jābūt kopā ar knapi pazīstamiem cilvēkiem
un jāmēģina izdomāt, par ko runāt, tad jau labāk ar maniem bērniem.
- Paklau. - Jā?
Man tev kaut kas jāizstāsta.
Labi.
Sāra un Krisija neizvācas.
Cik labi!
- Izvācamies mēs. - Ko?
Viņi pārdod mūsu dzīvokli. Jā.
- Ko? - Jā.
- Tu joko? - Nē.
- Bet… Ko… - Nē. Džeis!
Nē, bet… Ko mēs darīsim?
Mēs to nopirksim.
Kā nopirksim? Kā?
Es viņiem pateicu: "Mēs to pirksim." Bija vienkārši.
Nē, mums nav tādas naudas.
Mans tētis mums aizdos.
- Tiešām? Ko… Nē… - Jā.
- Ar to pietiks? - Tā varētu būt.
Bet mums varbūt nāksies drusku atlikt kāzas
un naudu drusciņ pagaidīt. Viņam tur šis tas jāpaķīmiķo.
Ak dievs!
Kādu brītiņu būs jāpagaida. Un paklausies, ko saku.
Viņš par to mulst, ja?
- Nevienam nesaki, labi? - Tas ir brīnišķīgi!
- Labi. - Ak dievs!
- Es atnesīšu vēl vīnu. - Labi. Labi.
Viss ir kārtībā. Viss ir…
MĒNEŠA LABĀKAIS DARBINIEKS
TAILERS
Tulkojis Imants Pakalnietis