БУДИЛЬНИК
Ну, добре.
Вставайте! Підйом!
Перший день у школі!
ХАРЧУВАННЯ ПРИНЦЕСИ Й ТАЙЛЕРА
ТАЙЛЕР – СНІДАНОК
ПРИНЦЕСА 1/5 СІК – 4/5 ВОДА
Ой, вибач.
Це тобі.
А це вам, сер.
Так. Ага.
Ти точно не хочеш усе зголити?
-Ні. -Поголити голову?
Ні. Ну що ж. Я ще питатиму.
Підготував свій проєкт?
Це… Хочеш… Гаразд.
-Це цікаво? -Ця штука чарівна й має суперсилу.
Серйозно?
Ого. Ясно.
Чула?
Він збирається заявити всьому класу,
що в каменюки є магічна сила.
Ми нічого не скажемо?
Це його заспокоює.
Хіба не ковдри заспокоюють?
Джейсе, ну такий він хлопчик.
Та це ж магніт для знущань. Він просто напрошується.
Джейсе, ти сприймаєш усіх як загрозу.
Навіть соромишся користуватися в автобусі гігієнічною помадою.
З мене знущалися в школі. Я знаю, як це.
Діти до всього чіплятимуться, казатимуть «спитай у каменюки»,
тільки дай привід.
У нього є ця каменюка,
але він з нею не розмовляє.
Що?
Я не хотів тебе брати, але…
Твоя правда. Забери її в нього.
-Але… так, щоб він не образився. -Добре.
Знаєш,
мені здається, що цей камінь занадто цінний, щоб брати його в школу.
Ти ж не хочеш його загубити?
Може, залишиш його сьогодні вдома,
а сьогодні розповіси класу про це?
«КРАДІЙ ЛИСТЯ»
-Добре. -Тобі ж вона сподобалася?
Я розумію, друже
Знаю, що перший тиждень у школі лякає.
Я тобі дещо скажу,
а ти запам'ятай.
Якщо тобі буде страшно, подивися сюди.
Я й собі таке намалюю.
Усередині цього кола – ти, Принцеса,
я, Ніккі й наша квартира.
Це коло – твоє безпечне місце.
Хай там що сталося поза ним – байдуже,
бо ти завжди можеш повернутися сюди, в коло.
Зрозумів? Молодець.
Ну, все. Поїхали.
Давайте!
Я покладу його сюди. Добре?
Іди сюди. Як зачешемося?
На лівий бік, як джентльмен?
Чи на правий, як негідник?
Так? Чудово.
Беріть сумки, діти. Поїхали, Нік!
Поїхали.
-Усі готові? -Один, два, три.
ПРОДАЄТЬСЯ
-Шкода. -Що?
-Кріссі й Сара виїжджають. -Ага.
Ну що ж…
Бувай. Бувай.
-Бувай, мала. -Ага. Бувай.
-Гарного дня. -Чао.
ДРУГИЙ ПОВЕРХ ПРОДАЄТЬСЯ
Ви жартуєте?
КЕМДЕН-ЛОК
Cтворити сім'ю
З поверненням.
Як діти?
Усе добре. Дякую.
Ой! Тепер це заборонено.
Навіть на ширшому…
Навіть на ширшому столі. Добре.
-Як воно – бути начальницею? -Пречудово, Террі.
До нас чотири метри, та наче мільйон кілометрів.
Ага.
Думаю, що твої стосунки з продавцями для нас дуже корисні.
Я сподіваюся.
Бо нам одного треба звільнити.
-Що? -Їх забагато. Продуктивність низька.
Але… Важко обрати когось конкретно…
Так.
…бо я не знаю, як їх звуть.
Ясно.
Подумай і приходь до мене з іменем.
-Я не можна якось по-іншому… -Дякую.
Добре.
Двері зачиняються.
Де він?
Роблю дослідження для книжки.
-Що? -Нічого.
-Ви продаєте нашу квартиру! -Хіба?
Так! На Треско-стріт.
Зрозуміло. Ага.
Треско-стріт…
О, так. Вони її продають.
Так не можна. Це наша квартира.
Так. Розумію ваше занепокоєння.
Але за законом вона їхня, тож вони можуть її продати.
-То поговоріть з ними! -Авжеж… З ким?
З власниками квартири!
Квартирою займається керуюча компанія,
представник забудовника,
що належить інвестиційній компанії,
якою володіє офшорний траст.
Джефф… Здається когось там звуть Джефф.
-Не знаю. Послухайте. -Здається…
Я вивчив це питання. Нас повинні попередити.
Так. Вам надіслали листа.
Ага! Ми його не отримали,
отже, це незаконно, сер.
Це не так.
Та хоч би й було так – договір оренди закінчиться через три місяці.
А тоді вони, на жаль, можуть робити, що захочуть.
Типові фокуси корпорацій. «Енрон» і «Леман Бразерс», так?
Я їх не знаю.
Як ви можете працювати на хижаків, що полюють за вразливими людьми?
Я тут тимчасово.
А взагалі працюю в «Офісних ельфах».
Будь ласка. Благаю вас.
Не продавайте нашу квартиру.
Не треба. Там усе, що ми маємо.
Нічим не можу допомогти.
Ну, тоді ми її купимо. Скільки вона коштує?
Стільки за неї просять.
-Та ну… Серйозно? -Це приблизно.
Хіба що в стелі – азбест, чи під будинком – карстова вирва.
Хоча й з нею буде дорого, бо це ж центр.
Бувайте.
Привіт, тату.
Ти щось знаєш про азбест?
-Ніккі! -Джен, допоможи мені.
О, боже. Як твої діти?
У них янгольські обличчя? Упевнена, що так.
Так. Янгольські. Мені треба швидко…
Вони вже вас люблять? Упевнена, що люблять.
-Вибач. Перебиваю. -Террі сказав мені звільнити когось.
З продавців.
Але ж і я продавщиця.
Я мушу когось звільнити. І не можу відмовитися, бо що тоді?
Террі звільнить мене, і ми з Джейсоном будемо безробітні.
Джен, кого звільнити?
По-перше, перестань так голосно казати «звільнити».
Авжеж.
Від найгірших до найкращих:
Дзвіночок, Лагідний Бен, Бабій, Бабійка,
Наслідок, Відбивна, Ніко, коли тверезий, Замазура,
на диво – Ніко, коли п'яний…
Малий Дрю і Манюнькі ніжки.
Манюнькі ніжки?
Найкращого продавця кличуть Манюнькі ніжки?
Відколи пішов Кулак – так.
То звільнити Дзвіночок?
Її не чіпай.
Я трохи в неї закохана.
Я не знала, що ти…
Мене всі гендери приваблюють, Ніккі.
От що я зроблю. Я з ними попрацюю.
Може, переконаю Террі, що всі в команді молодці.
А ти закругляйся з роботою. Слухай їхні дзвінки.
Але, Джен, це – секрет.
Таємне особливе завдання.
Вибачте, мушу прощатися.
У мене таємне особливе завдання.
Операція «Підвищимо продуктивність, щоб нікого не звільняти».
Так цікаво!
Вибачте, в мене таємне особливе завдання.
Як справи?
Чорт забирай.
-Розплавився реактор АЕС? -Ходімо.
ФРЕДДІ
Привіт, друже, це я.
Сходимо випити?
Еріка переїжджає в Манчестер.
З дітьми.
Ближче до сестри.
Тож…
мені трохи самотньо.
Подзвони, як зможеш. Бувай.
Знаєте, як пройти до кінотеатру «Одеон»?
Так.
Ідіть прямо, на колі – праворуч,
а тоді…
А взагалі, знаєте,
я вас проведу.
Ні, нема необхідності…
Та ну. Я з радістю.
Ходімо.
А що ви робите потім? Є плани?
Може, збиралися пообідати?
Ти знаєш, що шукаєш?
-Ага. -Добре.
Колись я перевіряв дахи з Двоногим Джиммі.
Він був однорукий.
Акцент на хорошому.
-Ну, є азбест? -Ні. Чисто.
Не щастить мені.
Узагалі? Може, хоч трошки?
Ані крихти.
А ти не можеш… ну…
підкинути сюди азбесту?
-Авжеж ні. -Авжеж.
Більше так не можна.
Таке моє щастя.
А що сталося?
Ми думаємо купити цю квартиру.
Якщо підійде ціна.
І от… вибач, що прошу…
-Купувати – це просто кошмар. -Ага.
Ми щойно внесли аванс за віллу в Аліканте.
Серйозно?
Віддав заощадження.
Тепер ми без нічого.
Але мама в захваті.
Це ж треба.
Трохи несподівано.
Але це добре. Чудово!
-Так. -Ага.
Там у все додають рибу.
Навіть у цибулеві кільця.
Ні, це не…
Забудь.
Дзвіночок пропонує
-страхування на випадок аварії? -Ні.
-Мабуть, треба їй про це сказати. -Так.
А ще скажи їй, що вона така гарна в тих «мартенсах».
Добре.
Привіт. Ти пропонуєш людям страховку на випадок аварії?
-Так. -Ясно. Добре.
-А інше? -Ні.
«Мартенси».
І Джен каже, що ти дуже гарна в «мартенсах».
Чудово.
Просто здуріти.
У нас ніколи не було так мало скарг.
Обсяги оренди авто зросли.
Наче напали марсіани, й усі орендують авто й тікають з міста.
-Джен, марсіани напали? -Зачекай…
Ні. Усе гаразд.
Просто не віриться.
За один день ти покращила роботу всієї компанії.
-Ти надзвичайна. -Ну, не знаю…
Справді.
Когось би звільнили, зламали б йому життя,
але ти цього не допустила.
Це надзвичайно.
Дякую, що попросила допомогти.
-Нема про що говорити. -Я серйозно.
Приємно бути частиною команди. Справжньої.
Не такої, як пара зірок, які все одно розбіжаться.
У мене ніхто ніколи не вірить.
Дякую.
О, ні.
Ненормальний.
Привіт.
Мон амі.
Радий тебе бачити.
А я – тебе. Чому ти не в офісі?
Ну, «офіс»…
це лише внутрішній стан, згоден?
До того ж я загубив перепустку, тому працюю тут над блогом.
-Погляд зсередини на банківську сферу. -Ясно.
Я тут можу писати, що й коли захочу.
І, повір мені, це я й роблю.
Справді? Це добре. Офігенно.
Скотте, послухай, мені потрібна твоя допомога.
-Я перед тобою. -Чудово.
Знаєш… я не…
Нічого не знаю, про банки й не довіряю їм.
Я більше люблю готівку.
Але тепер ми сім'я.
А ти мені наче… брат.
-Це зворушливо. -Ага.
-Я завжди хотів мати брата. -Ага.
У мене їх двоє, але вони мене не люблять.
Це…
сумно.
Отже, ми хочемо купити квартиру.
-Хочете купити квартиру? -Так.
-У Лондоні? -Так. Нашу… квартиру. Так.
-Вашу квартиру в Лондоні? -Нашу квартиру в Лондоні.
Але треба внести аванс,
і я не можу попросити гроші в тата, бо він купує будинок в Іспанії.
Ясно.
А в нас із Ніккі не вистачає.
-Скільки не вистачає? -Треба швидко подвоїти те, що маємо.
-Ого. -Так. І швидко.
Як гадаєш, ти можеш таке організувати?
Гей. Це ж моя робота.
Так. Але, друже, мені потрібна велика віддача.
Тому ніяких етичних інвестицій.
Вкладай у тіньовий бізнес.
Типу, цуцикові ферми, мінні поля, вологі серветки – щось таке.
Зрозумів.
І не кажи про це Ніккі, будь ласка.
Поки що. Гаразд?
Скотте, мені аж ніяк не можна втратити ці гроші.
Зрозумів. Усе добре.
Бо й мені не можна втратити брата.
Джейсоне.
-Агов. -Що?
Можеш на мене покластися.
Це ж свічка.
Так, що тут у нас?
Я зняла Джен з роботи, ми слухали дзвінки інших продавців.
Думала, я зможу їх трохи натаскати…
Продажі зросли. Скарг поменшало.
Молодець. Працюємо краще.
Ага…
Так. Не зовсім.
Скарг поменшало, Террі.
Рівно на стільки скарг, скільки ми отримуємо на Джен.
-Ясно. -І продажі виросли,
бо клієнти потрапляють на будь-кого, крім Джен.
І що?
Ну…
-Доведеться звільнити Джен. -Оце так.
Ясно.
Так.
А хто з них Джен?
СЬОГОДНІ О 14:30 ПРЕЗЕНТАЦІЯ ПРОЄКТУ ТАЙЛЕРА
Де камінь?
Чорт.
Алло.
Привіт. Зайнятий?
Дякую, Шаніс.
Уже набагато краще.
Так…
Тайлере, вийдеш до дошки?
Це мій камінь.
Він чарівний. У нього є особливі сили.
Ненормальний.
О, ні. Швидше! Давай.
Вітаю. Пропустите нас? Там цей… камінь.
Добре.
Дякую.
Може, розповіси, чому ти хотів показати нам цей камінь?
Учені з уряду.
Залишайтеся на місцях.
Зберігайте спокій. Не панікуйте.
-Не хвилюйтеся. -Готовий?
Спокійно, спокійно…
Не рухайтеся, юначе.
-Це той самий камінь? -Треба переконатися.
О, боже.
Це ж треба. Сильніший, ніж ми думали.
Увага, всі!
-Не дивіться на камінь. -І не ворушіться.
Не дивіться на нього.
Закрийте очі.
Так.
-Хороший хлопчик. -Помалу.
Обережно. Обе…
Усе добре.
Молодець, Тайлере.
Що робити з ними?
Вони забагато бачили.
Може…
-Ні! -Ні!
Їм можна довіряти. Чуєте, нас тут не було.
Нічого не було.
Це звичайний камінь.
Він не з космосу
і не має, повторюю, не має особливих якостей.
-Зрозуміло? -Так.
Юначе…
Ти – гордість цього класу, школи й родини.
Ми закінчили.
Якщо в тебе з'являться якісь суперсили…
СПОРТИВНЕ ЗНАРЯДДЯ FPT
…дзвони на цей номер.
Усе, тихо, діти.
-Дякую, друже. -Нема за що.
Хочеш в іншу школу навідатися чи…
Що? Ні. Що?
Нічого.
Мені трохи самотньо.
-Підемо кудись? -Не можу. Вибач.
Треба додому, робити дітям обід.
Авжеж. Точно.
-Дякую. -Бувайте.
-Що готуватимеш? -Фахіти.
Клас.
Я люблю натирати м'ясо спеціями, не маринувати. Тоді воно дієтичніше.
Не треба при мені говорити про натирання.
ТОБІ САМОТНЬО? МИ ДОПОМОЖЕМО.
ГРУПОВА ТЕРАПІЯ В ПАРК-ГІЛЛ
Що будемо робити з каменюкою?
Не знаю.
Може, це минеться. Просто…
Не пощастило, що нам доводиться розбиратися.
Я скучала за ними на роботі.
-Справді? -Так.
Думала, якщо треба сидіти з незнайомцями
й намагатися встановити контакт, хай це будуть мої діти.
-Послухай… -Що?
Мушу дещо тобі розповісти.
Давай.
Сара й Крісі не виїжджають.
Це добре.
-Ми виїжджаємо. -Що?
Нашу квартиру продають… Так.
-Що? -Саме так.
-Жартуєш? -Ні.
-Але… -Ні, Джейсе…
Але… Що нам робити?
Ми купимо цю квартиру.
Як це «купимо»? Як?
Я сказав їм: «Ми її купимо». Це просто.
У нас на це нема грошей.
Нам позичить мій тато.
-Та невже? -Так.
-І тоді вистачить? -Ага. Можливо.
Але, можливо, доведеться відкласти весілля.
Знадобиться більше часу, бо треба визначити пріоритети.
О, боже!
На це піде певний час. І – послухай –
йому трохи ніяково,
-тож не говори про це. Добре? -Чудово!
-Добре. -Боже мій.
-Наллю собі ще. -Давай.
Добре. Усе добре.
ПРОДАВЕЦЬ МІСЯЦЯ!
ТАЙЛЕР
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко