ЛАГЕР "ПАЙН ФОРЕСТ" ПРИВЕТСТВА СЛУЖБА "ОСИНОВЯВАНИЯ", СЕВЕРЕН ЛОНДОН
Ники.
Обясни ми пак защо сме тук.
Ами целта е новите семейства да се сближат.
А аз още не съм се сближила напълно с Принцеса.
Още не съм го преживяла. - Кое?
Онзи миг.
Когато се поглеждаме в очите и се приемаме.
При вас вече е факт, но не и при мен.
Имаш ли усещане, че тя не ме харесва?
Не. Защо? Ти имаш ли?
Може би.
Не съм сигурна, досега всички са ме харесвали.
Сега вече аз не те харесвам.
Те са с теб цялата седмица. Това е моят шанс.
Мислех, че ще ги запленя, както заплених теб.
На мига.
Недей да насилваш нещата. Нека сами си дойдат на мястото.
Но какво ли знам аз?
Привет!
Имам нова приятелка. - Минали са две минути, още попълвам.
Това ми е суперсилата.
Джейсън. - Здравей, Роза.
Здравей. - Приятно ми е.
Джейсън, приятелка има група в Испания.
Ще дам номера на баща ти. - Благодаря.
Четири минути.
Чак след две години съжителство с Фреди разбрах, че има сестра.
Деца! Вземете си стикерите.
Този е за Тайлър.
А ти си Ники... Джейсън...
Принцеса съм! - Да, знам.
Довършете си приказката.
Каква е историята с лампата?
Лампата. Това всъщност е Адам.
Преди мъкнеше камък.
Решихме, че всичко друго е по-добре.
Не че е напредък.
Деца, стикерите!
Чао.
Страхотна е.
Не сме на състезание.
Има твърде мил характер за човек с такова хубаво лице.
Бас ловя, че баща й я е изоставил.
Някои хората са и красиви, и добри.
Да подхващаме сближаването.
Гъди-гъди.
Сега ми паднахте.
Ще ви нагъделичкам!
Малки дечица с голям гъдел.
Толкова е красиво.
Да не купуваме апартамента, а да се пренесем тук.
Далече от престъпността и дрогата.
Шегуваш ли се? В провинцията се друсат повече.
Какво? - Няма друго за правене.
Всеки пуши крек или диша нафта.
Ето тук. Какво ще кажете?
Идеалното място.
Да се настаняваме. - Тайлър, водичка?
Така!
Кой иска да опъне палатката?
Принцесо, дръж!
Принцеса е навита. - Не, опитвах се да хвана колчето!
Чакай, то къде отиде?
Къде е колчето?
Ето, намерих го. Но къде отиде Принцеса? Принцесо?
Тук съм! - Принцесо? О, боже, малко мече!
Тук има мече! - Трябва да опънем палатката.
Иначе няма да е истински излет.
Така че, хайде.
Хората още ли правят така? - Как?
Запрятат ръкави. - Някои, да!
Ето го великолепното мече!
Сега пък Тайлър изчезна. Тайлър?
Остави го.
Може ли две думи? - Да, добре.
Намерете колчето. Какво има?
Не е честно. Ти се забавляваш с тях, а аз не знам как.
Научи ме да съм като теб. - Какво искаш да кажеш?
Не съм забавна. Затова тя те предпочита.
Я стига. Забавна си. Сети се за пиянския рожден ден на Емили.
И когато с Дейв пихме вино в парка. Помниш ли?
И посещението в пивоварната...
Ясно.
Аз се включвам в забавленията, не ги създавам.
Винаги прекалявам с мисленето.
Ти не спазваш нищо и успяваш.
Аз спазвам всичко и се дъня.
Да не съм объркала правилника?
Просто бъди себе си, Ники. - Не!
Трябва да се убедиш, че е безопасно.
Друг си, докато те харесат, и ставаш себе си постепенно, за да не ги уплашиш.
Ясно.
Трябва да попия от теб.
Откъде да започна? - Смейте се.
Но как?
Закачай се с тях или нещо такова.
Добре.
Ясно.
Опънете палатката, докато си запиша.
Добре. - Разни реплики.
Я ми елате тук!
Свободен удар за червените!
Изобщо ли няма да слезем?
Не! Вали зверски.
Ще ти призная честно. Вече не ми се преподава.
Странично хвърляне за сините!
Да, усещам нещо такова.
Мислех, че като треньор ще се вдъхновя.
Но уви.
Май им завиждам.
За възможностите.
Пиша по-лоши оценки на хубавите.
"Достатъчно ти е дадено", нали разбираш?
А не бива, нали?
То си е така, достатъчно ни е дадено.
Ето.
Дояж го, ако искаш.
Някой си го беше забравил.
Кой знае откога е! Това е риба.
Не ти е на нивото ли?
Величавата.
Не.
Всеки около мен има някаква страст.
А каква е моята?
Не знам.
Едно е сигурно - не са децата.
Стига...
Джесика, размърдай се!
Очевидно.
Трябва да го преместя по-надалече. Ти как смяташ, Тайлър?
Дай й чука. - Народе!
Как я карате?
Къде е Принцеса? Ето я.
Не мога да намеря...
Никъде я няма.
А къде са колчетата? - Хайде, деца.
Палатката не е съвсем изпъната,
то нищо, важното е, че се забавляваме!
Извинявай, може ли две думи?
Какво е това? Така ли ме възприемаш?
Такъв си по дух.
Хайде, деца!
Дай шапката. - Държа се закачливо.
Няма да стане така. - Защо?
Далеч си от истината.
За да бъдеш като мен, трябва да разбереш хумора ми.
А за тази цел трябва да проумееш моята...
житейска философия.
Житейската ти философия?
Какво? - Нищо, просто...
Рядко изказване от устата на човек, който яде детски йогурт, но те слушам.
Предполагам, че просто трябва да...
Да раздуваш плюсовете, а не да свиваш минусите.
Не мисли какво може да се обърка, а какво може да се получи.
Ти по принцип не се тревожиш за нищо.
Няма смисъл. Времето на саблезъбите тигри отмина.
Сега тревогите само те възпират.
Например...
Първо слагаш в сака водния пистолет,
а не аптечката.
Трябва да живееш за мига.
Забавлявай се.
Бих могла да го правя.
Може ли следобед да взема Принцеса? - Да, чудесно.
Жестоко! - Откъде мислиш, че съм?
Не знам.
Ехо.
Знаеш ли какво е каякинг?
Качваш се в лодка и гребеш в нея.
Джейсън ще дойде ли? - Не.
Реших, че ще е хубаво да сме само двете.
Добре.
Не може да вземаш нищо на каяка.
Но понеже съм готина,
и ако обещаеш да си мълчиш, ще ти дам да вземеш едно нещо.
Не Джейсън.
САМОТЕН ЛИ СИ? ЩЕ ПОМОГНЕМ. ГРУПОВА ТЕРАПИЯ
ТВОИТЕ 12 СТЪПКИ БЪДИ ТРЕЗВЕН
О, не.
Ще се присъединиш ли?
Днес имаме новодошъл.
Фреди, ще ни разкажеш ли защо си тук?
Може и само да слушаш.
Не.
Здравейте. Казвам се Фреди и не съм алкохолик.
Знаем, че е трудно...
Наистина не съм. Просто съм гадняр.
Не изгубих всичко заради чашката,
а защото съм гадняр. Всъщност толкова ли е различно?
Единствената истинска разлика е,
че аз нямам място, където да отида и да не бъда съден.
А имам нужда да споделя.
Защото не съм силен човек.
Давам такъв вид, защото съм висок.
Имах извънбрачна връзка и изгубих семейството си.
Хубаво е да си искрен. - Тук е безопасно.
Ти си добър човек и заслужаваш щастие.
Една лоша постъпка не променя това.
Има и още няколко.
ГОРСКАТА ПЪТЕЧКА
Как си?
Докъде трябва да вървим?
Достатъчно далече, за да изгубим палатката от поглед. Съгласен ли си?
Какво ти харесва най-много тук? - Звукът от ципа на палатката.
Студено ли му е на Адам? - Не, направен е от метал, погледни!
Тук има ли язовци?
Харесваш ли ги? - Не.
Значи няма.
Може да има. - Не съм виждал язовец през живота си.
Веднъж бях в резерват, стоях пред заграждението на язовците,
чуках по стъклото, дори подхвърлях храна, но язовец не видях.
Няма никакви язовци.
Здравейте. - Добър ден.
Спокойно, сигурно е някоя катерица.
Катериците крадат ли? - Да, предполагам, понякога.
Тогава ти го носи за по-сигурно.
Ядат ли хора?
Не, само ядки. Не си ядка, нали?
Не, но г-ца Кийл казва, че съм различен.
Що за човек съм? Когато стане самолетна катастрофа,
изпитвам съчувствие само ако си представя, че хората са кученца.
Не е редно, нали?
Ако се събират помощи, вадя телефона си - уж, че превеждам пари,
а всъщност чета "Спектейтър".
Всеки път.
Нека да направим малка...
Не плаках, когато баба умря.
Чувствам се виновен.
Аз предложих да я заведем на ски.
Как си?
Добре ли си? - Да.
О, не. Акула!
Само се шегувам. Тук няма акули.
Крокодилите ги прогониха.
Не си взех фотоапарата.
Да го заснемем наум.
Жадна ли си?
Да. - Знаех си.
Сега ще извадя водата от сака.
Какво има? Да не се измокри?
Тъкмо закусвах, когато чух за земетресението в Пуерто Рико.
Дори не изгубих апетит, продължих да ям.
Излапах още едно яйце.
И съм сексист.
Не намирам за привлекателни жени с много къса коса.
Когато видя такава, не я събличам с поглед.
Добавям й коса.
Крайно време е за почивка.
Знаете ли, че има уебсайт с всички голи сцени от "Игра на тронове"?
Аз знам.
Страхотно си прекарахме. А вие?
Имаме проблем. Ти остави празнота и не успях да я запълня.
Стига, обичат те.
Когато ти си тук, аз съм забавният.
Но когато те няма, той започва да ме атакува
с размисли, лампи и размисли за лампи.
Признавам, че не знаех какво да кажа.
Той никога не е имал семейство.
И все създава семейства около себе си.
За Тайлър това цвете не е просто цвете.
Това е малко цветенце
с майка и сестричка цвете, които много го обичат.
Лампата е част от семейството му.
Да, точно така.
Внимателно. - Да.
Той още не може да те разбере, затова ти разбери него.
Трябва да усетиш света по неговия начин.
Тогава ще го проумееш.
Хубаво.
Ще се опитам.
Обещавам.
Как правиш онзи номер с водата?
Кой номер?
Знаеш с точност кога са жадни.
Не знам. - Знаеш.
Напротив.
Не ми се пие. - Ето, трагичен съм.
Съберете се.
И така, мили мои сладурковци, следва "Плени знамето".
Имаме пет отбора.
Вземате си знаменце и го забивате някъде.
Хайде, елате.
Извинявам се. Ние сме с червеното.
Взех червеното.
Трябва да се опитате да плените знамената на другите.
Но ако ви хванат на тяхна територия,
отивате в затвора!
Но спокойно, има начос и сосчета.
Отлитайте и забийте знамето си там, където никой няма да го намери!
Обаче ми ги върнете в края на деня.
Чухте ли правилата? - Напред!
Искам да я победя.
Иска ми се, но няма. Не е състезание, а забавление, нали така?
Нищо, че спечелиха палатките. - Хайде.
Още 400 преглеждания на "Банкер под прикритие".
Пратих ти линка.
Какво е това?
Моят блог за познавачи на банковата система.
Открих как да заобиколя
хетеросексуалните бели мъже от издателския бизнес.
Това е призив за съпротива, вдъхновен от работата на Солвейг Анспах,
която по мое мнение заслужава да бъде известна колкото Ханс-Юрген Зиберберг.
Точно толкова е известна.
Прекрасно е да имаш призвание.
Какво?
Мразя си работата, Скот.
Мразя я безкрайно много, и то непрестанно.
Нямах представа.
Коя точно...
Коя част точно мразиш?
Децата.
Ясно.
Доста важна част.
Вече не мога да ги търпя.
С малките им личица,
малките им мозъчета и малките им ръчички.
И как им отнема 45 минути да изядат две резенчета ябълка.
И целият ден се върти около тях.
Абсолютно никой ли няма да попита как съм аз?
Отдадох им най-хубавите години от живота си,
а дори няма да ме помнят.
На това отгоре отмъкват мои вещи.
Знаеш ли колко шпатулки за лепило оцеляха в края на срока?
Ще се шокираш, Скот.
През цялото време мисля за тяхното бъдеще.
А кой ще помисли за моето?
Чия работа е това?
Супер! Още едно харесване.
Извинявай.
Какви са тези шпатулки?
Искаш ли водичка?
Пухкави са.
Чакайте.
Някой е навлязъл в територията ни. - Бързо, скрийте се!
Боже мой. Благодаря, миличка.
Каква красота!
Обичам те, мамо. - И аз те обичам.
Искам да ги победя.
Не да е само лежерно забавление.
Искам да захапя здраво, да бъда себе си! - Крайно време е.
Прежаднял съм.
Да ги бием!
Ники, това е адски секси.
Три, две, едно. Нападай!
Извинявай.
Спокойно, няма страшно.
Сега!
Бягайте!
Ще победим!
Спрете!
Къде е Адам?
Какво ще правим?
Връщаме се. Не изоставяме никого.
Той е част от семейството. Хайде!
Не разбирам. Защо го няма?
Адам?
Бързо, елате!
Бързо. - Спрете!
Чакайте!
Хайде.
Адам!
Малко е поочукан.
Ето ги!
ЗАТВОР
Седнете тук.
О, боже.
ЛОШО МИ Е ОТ САНДВИЧА - БЛАГОДАРЯ ТИ.
НА МЕН НЕ МИ Е ЛОШО.
Секси ли съм така? - Не.
Не?
Признай си.
Това моят бронзант ли е? - Не знам.
Беше в чантата ти. - Скъп е. По дяволите!
Не можем да живеем тук.
Градски деца са.
В боровата гора Принцеса попита защо въздухът мирише на душ гел.
Притежаваш страхотна дарба - да не се тревожиш.
Не знам... - Сериозно, прекрасно е.
Баща ти преведе ли парите?
Не. Но каза...
Каза, че ще е скоро.
И че ще...
Така че, да.
Да.
Получи се за малко, нали? Да съм като теб.
Само защото аз бях в твоята роля.
Всеки идиот може да е "забавен".
Но когато стане сериозно,
те ще търсят теб за това, които аз не съм в състояние да им дам.
Принцесо, искаш ли още един?
Нарочно го прави, Ники.
Тя те тества.
Иска да разбере дали ще се предадеш.
Ако си податлива,
иска да знае възможно най-рано.
Познай кой е чел дебели книги. - Я стига.
Не, говорих с Роза.
Така е тествала пастрока си. - Баща й я е изоставил. Видя ли?
Привет.
Мисълта ми е, че нарочно ти прави живота труден.
Сбъркала е човека, ако мисли, че трудностите ще ме откажат.
Дори няма представа,
че за мен всичко е трудно.
Накрая ще я спечелиш.
И ако е като мен,
дори няма да се усети.
ДАРЕТЕ КОЛКОТО ЖЕЛАЕТЕ.
ПОДКРЕПА ЗА ДЕЦАТА
ДАРЯВАМ 100 ЛИРИ
ДАРЯВАМ 10 ЛИРИ
ИНВЕСТИЦИИ
БРЕМЕННА
Превод на субтитрите Боряна Богданова