KAMP PINE FOREST POZDRAVLJA POSVOJITVENE AGENCIJE
ZA POSVOJITELJSKE IN REJNIŠKE DRUŽINE
-Nikki. -Ja.
Zakaj smo že tu?
To je priložnost, da se nove družine povežejo.
Še vedno se nisem prav povezala s Princess.
-Nisva še imeli trenutka. -Katerega trenutka?
Tistega.
Ko se dva zazreta v oči in vesta, da sta se našla.
Vi ste to že doživeli,
jaz pa še ne.
Jase, se ti zdi, da me ne mara?
Ne. Zakaj? Se tebi?
Mogoče.
Ne vem, kako je to. Vedno so me vsi marali.
Zdaj te jaz ne maram.
Ves teden ste skupaj. To je moja priložnost.
Mislila sem, da me bosta vzljubila tako kot ti.
-Takoj. -V redu.
Temu ne pripisuj prevelikega pomena.
Ne sili, naj se razvije samo po sebi.
-Ja. -Kaj pa jaz vem?
Živijo! Novo prijateljico imam.
Dve minuti si tu. Jaz še obrazca nisem izpolnil.
To je moja supermoč.
-Živijo. Jason. -Rosa, to je Jason.
-Oj, Jason. -Živijo. Kako si?
Jason, prijatelj ima skupino za izseljence v Španiji.
-Dala ti bom številko za očeta. -Super. Hvala.
Štiri minute.
S Freddyjem sem živel dve leti,
preden sem izvedel, da ima sestro.
Otroka, pridita po nalepko z imenom!
Priden, Tyler.
Ti pa si Nikki. Jason.
-Ne, Princess sem. -Saj vem.
Pojdita poslušat zgodbico.
Zakaj ima svetilko?
A, svetilko. To je Adam.
Včasih je imel kamen,
pa sva mislila, da bo karkoli bolje.
Nisva bila najbolj uspešna.
Otroci, nalepke!
Adijo.
Čudovita je.
Hej. Ne bodi tekmovalna.
S takim obrazom ne bi smela biti tako prijazna.
Ali so jo trpinčili v šoli ali jo je ata zapustil.
Nekateri so pač lepi in prijazni.
-Gremo se povezat. -Ja!
Žgečka, žgečka.
Žgečkljiva otroka.
Drobna žgečkljiva človeka.
Človeka.
Kako lepo je tu.
Ne kupiva stanovanja, raje se preselimo sem.
Stran od zločina in mamil.
Se šališ? Na deželi je veliko več mamil.
-Kaj? -Kaj boš pa drugega počel?
Čisto vsi se zadevajo s krekom ali kurilnim oljem.
Tako. Kaj pravita?
-Idealen kraj. -Ja.
-Lotimo se dela. Super. -Bi vodo, Tyler?
Dobro.
Kdo bi rad postavil šotor? Roke gor.
Princess, ujemi!
-Princess je za. Superca. -Ne, klin sem skušala uloviti.
Kje pa je?
Kje je klin? Kje je klin?
Tam je. Našel sem ga. Kam pa je Princess šla? Princess?
-Tu sem! -Princess?
Mojbog, majhen medvedek!
-Majhen medvedek! -Saj je smešno, a moramo postaviti šotor,
sicer bomo le četvorka, ki stoji na polju.
Lotimo se dela.
-Ljudje še vedno delajo to? -Kaj?
-Zavihajo rokave, preden začnejo delat. -Nekateri.
Tukaj je čudovit medvedek!
Zdaj pa Tylerja ni. Tyler? Tyler?
Ja. V redu.
-Kaj? -Se lahko pogovoriva?
Prav.
Poiščita tisti klin. Kaj pa je?
Ti se vedno zabavaš z njima.
Jaz ne znam biti zabavna.
Nauči me biti ti.
Kaj? Kako to misliš?
Nisem dovolj zabavna. Zato ima raje tebe.
Nehaj no. Zelo si zabavna.
Se spomniš Emilyjinega rojstnega dneva?
In takrat, ko smo z Davom pili v parku. Se spomniš?
Kaj pa tisti ogled pivovarne…
-A, okej. -Ne.
Pridružim se zabavi, ne ustvarim je.
Vedno preveč kompliciram.
Ti nikoli ne upoštevaš knjig, pa se vedno izide.
Jaz vedno upoštevam knjige, pa se ne izide.
Mojbog! Sem kupila napačno knjigo?
-Bodi taka, kot si. -Ne! Ne!
Na začetku nihče ne bi smel biti tak, kot je.
Bodi nekdo drug, dokler te ne vzljubijo, potem pa počasi postani to, kar si.
A tako.
Jason moram biti.
-Kje začnem? -Kaj pa vem, hecaj se.
Kako?
Pojdi se pošalit z njima ali nekaj takega.
-V redu. -Ja?
-Dobro. -V redu.
Ti postavi šotor, jaz moram narediti zapiske.
-Prav. -Spontane stvari si bom zapisala.
Pridita sem.
Prosti strel! Rdeče!
Bova šli iz avta?
Ne! Ščije.
Mislim, da ne uživam več v poučevanju.
Met iz avta. Modre!
Ja. Čutim, da nisi več pri stvari.
Mislila sem, da bo treniranje pomagalo.
Pa ni.
Mislim, da sem ljubosumna nanje.
Na njihov potencial.
Včasih dam lepim slabšo oceno,
ker si mislim, da že tako ali tako imajo dovolj.
To je slabo, ne?
Ni slabo. Res imamo dovolj.
Na.
Lahko poješ do konca.
Ni moj. Bil je med najdenimi predmeti.
Kako dolgo, Amy? Riba je.
Si preveč nobel za izgubljene malice? Lepo je biti ti.
Ne.
Vsi okoli mene nekaj obožujejo.
Kaj pa jaz?
Ne vem.
Zagotovo vem, da otroke ne.
Saj ni res.
Jessica, zmigaj se!
Ne, res ne.
Mislim, da gre to še malo naprej. Kaj praviš, Tyler?
-Daj ji kladivo. -Takole, družba.
Kako ste? O, ja.
Kje je Princess? Kje je?
Ne najdem…
Nikjer je ne najdem.
Kje pa so klini?
Otroka.
Šotor še ni čisto postavljen, toda…
Nič zato, saj se zabavamo!
Se lahko na hitro pogovoriva?
Kaj je to? Misliš, da sem takšen?
V duhu. Ja.
Pridita, otroka!
Hej, hej, daj mi to.
-Šalim se, Jase. -Daj mi to.
-Ne bo šlo. -Zakaj ne?
Ker se ne vedeš kot jaz.
Za to moraš razumeti, od kod prihaja hecanje.
Za to pa moraš do potankosti razumeti
mojo filozofijo življenja.
-Tvojo filozofijo življenja? -Ja.
-Kaj? -Nič, nič.
Takšne besede redko slišiš
od osebe, ki jé otroška jogurta. Toda nadaljuj, prosim.
Saj veš… Moraš…
Okrepiti moraš pozitivno, ne zmanjšati negativnega.
Ne vprašaš se, kaj se lahko sfiži,
temveč kaj lahko uspe.
Resno, Jase. Tebe nikoli ne skrbi.
Zakaj bi skrbel?
Lahko te je skrbelo, ko so živeli sabljezobi tigri,
zdaj pa te to samo ovira.
Zato pa, na primer,
bi v torbo najprej morala dati vodno pištolo in ne prve pomoči.
Živeti moraš za ta trenutek.
Daj si duška.
-Ja. -Ja?
Saj bo šlo.
Lahko greva s Princess popoldne po svoje?
Ja, krasno. Prav.
-Superca, stari! -Od kod misliš, da sem?
Ne vem.
Živijo.
Princess, veš, kaj je kajak?
To je čoln. Usedeš se vanj in veslaš naokoli.
Gre Jason zraven?
Ne.
Ne, mislila sem, da bi bilo fino, če bi šli sami.
-Prav. -V redu.
Mislim, da otroci ne smete ničesar vzeti na kajak.
Ker pa sem zabavna in kul,
in če obljubiš, da ne boš nikomur povedala, lahko vzameš eno reč.
Ne Jasona.
SE POČUTITE OSAMLJENO? SKUPINSKA TERAPIJA
DVANAJST KORAKOV: LEP DAN ZA TREZNOST
O, ne.
Se nam boste pridružili?
Novega člana imamo.
Freddy, bi nam povedali, zakaj ste tu?
Lahko tudi poslušate.
Ne. Prav?
Živijo, sem Freddy in nisem alkoholik.
Vemo, da je težko…
Res nisem. Samo kreten sem.
Nisem vsega izgubil zaradi…
Izgubil sem zato, ker sem kreten. Je res tako drugače?
Edina prava razlika je,
da jaz nimam skupine, kjer se lahko izpovem in me ne obsojajo.
Toda nekomu se moram izpovedati.
Nisem močna oseba.
Sklepajo, da sem, ker sem visok.
Imel sem ljubico in izgubil sem svojo družino.
-Tako prijetno je, ko si lahko iskren. -To je varen prostor.
Si dober človek, ki si zasluži srečo.
Ena slaba stvar ne spremeni tega.
V bistvu to ni vse.
GOZDNA POT
Si v redu?
Kako daleč morava iti?
Tako daleč, da ne vidiva šotora.
Kaj praviš? Bo v redu?
Kaj ti je najbolj všeč tu?
-Zvok zadrge na šotoru. -Ja?
Je Adamu mrzlo?
Ne, pikec. Iz kovine je, glej.
So tu jazbeci?
-So ti všeč? -Ne.
Potem jih ni.
Mogoče pa so.
Še nikoli nisem videl jazbeca.
Nekoč sem šel v zatočišče za živali.
Stal sem pred oboro za jazbece.
Tolkel sem po steklu in vrgel košček hrane.
Jazbeci se niso prikazali.
Sploh ne obstajajo.
-Kako sta? -Dober dan.
V redu je, pikec. Najbrž je veverica.
-Lahko veverice zgrabijo stvari? -Ja, včasih.
Potem ga ti vzemi, da bo varen.
Prav.
Ali veverice jedo ljudi?
Ne, samo lešnike. Ti nisi lešnik, ne?
Ne. Gdč. Keele pravi, da sem le drugačen.
Skrbijo me moje moralne vrednote.
Ko kako letalo strmoglavi,
mi je hudo le, če si predstavljam, da so bili vsi ljudje kužki.
To že ni normalno, ne?
Če zbirajo denar za dobrodelne namene,
vzamem telefon v roke, da mislijo, da doniram.
V resnici pa le kaj berem.
Vedno.
-Dobro, bi si… -Nisem jokal, ko mi je babi umrla.
Slabo vest imam.
Jaz sem predlagal, da jo peljemo smučat.
Si v redu?
-Si dobro? -Ja, sem.
O, ne. Morski pes!
Samo šalim se. Tu ni morskih psov.
Krokodili so jih pregnali.
Nisem vzela fotoaparata.
Bom pa naredila sliko v glavi.
Si žejna?
-Ja. -Se mi je zdelo.
Samo bidon vzamem iz torbe.
Kaj pa je? Si se zmočila?
Ko sem slišal za potres v Portoriku, sem zajtrkoval.
Sploh nisem izgubil teka. Lepo sem jedel naprej.
Še eno jajce sem pojedel.
Pa seksističen sem.
Ženske z zelo kratkimi lasmi se mi ne zdijo privlačne.
Ko vidim ženske z zelo kratkimi lasmi, jih ne slačim s pogledom.
Lase jim dodajam.
Dobro, čas je za pavzo.
Veste, da obstaja spletna stran z golimi prizori iz Igre prestolov?
Jaz vem.
Čudovito sva se imeli. Kaj pa vidva?
Težavo imava.
Pustila si praznino in nisem je mogel zapolniti.
Nehaj. Rada te imata.
Ko si ti zraven, sem lahko zabaven.
Ko pa greš, začne spraševati
o občutkih, svetilkah in občutkih o svetilkah.
Iskreno, ne vem, kaj bi rekel.
Nikoli ni imel družine.
Zato jih vedno ustvarja povsod okoli sebe.
Za Tylerja ta cvet ni samo cvet.
Zanj je to dojenček
z mamico in sestro, ki ga imata zelo radi.
Svetilka je del njegove družine.
Ja. Točno tako.
-Previdno. -Vem.
Ne zna še izraziti čustev, zato mu moraš pomagati.
Svet moraš čutiti tako, kot ga čuti on.
-Potem ga boš razumel. -Dobro.
Ja, v redu.
Poskusil bom.
-Potrudil se bom. -Dobro.
-Kako narediš tisto z bidonom? -Kaj z bidonom?
Točno veš, kdaj sta žejna.
-Ne vem. -Veš.
Ne vem.
-Ne, hvala. -Meni se še sanja ne.
Stopite bližje, pridite.
Takole, moja lepa bučna semena. Ujemite zastavo.
Imamo deset družinskih ekip.
Vzeti morate zastavico in jo nekam zasaditi.
Pridite po svoje zastave.
O, ne, pardon. Rdeča je naša.
Rdeči smo. Rdečo imam.
Poskusite dobiti zastavo drugih ekip.
Toda če vas dobijo na ozemlju druge ekipe,
vas pošljejo v zapor.
Toda brez skrbi, tam so čips in pomake.
Odletite, lepi moji, in zasadite zastavico tja, kjer je nihče ne bo našel!
Razen mene, seveda. Zvečer jih morate vrniti.
-Sta razumela pravila? -Gremo!
Rada bi jo premagala.
Rada bi jo premagala, a ne bom.
Ne bom. Ne štejemo, samo zabavamo se, ne?
-Nič zato, če so zmagali pri šotorih. -Gremo.
Še štiristo všečkov za Bančnika pod krinko.
Poslal sem ti povezavo.
Kaj je to?
Moj poznavalski blog o bančništvu.
Ugotovil sem, kako se izogniti
heteroseksualnim belskim vratarjem založniške industrije.
Gre za državni poziv k orožju,
ki so ga navdihnila dela Sólveig Anspach,
ki bi po mojem mnenju morala biti tako znana
kot Hans-Jürgen Syberberg.
Ne skrbi, saj je.
Krasno je imeti poslanstvo.
Kaj?
Sovražim svojo službo, Scott.
Tako zelo in ves čas.
Nisem vedel.
Kaj pa?
Kateri del službe sovražiš?
Otroke.
A tako.
To je precejšen del.
Ne prenesem jih več.
Njihove drobne obraze,
majhne možgane in drobne ročice.
Sovražim to, da dve rezini jabolka jedo 45 minut.
In da se vse vrti okoli njih.
Res ne bo nihče vprašal, kako sem jaz?
Dala sem jim svoja najboljša leta,
pa si še mojega imena ne bodo zapomnili. In kar naprej jemljejo moje stvari.
Veš, koliko palčk za lepilo sem lani dobila nazaj?
Bil bi šokiran, Scott.
Ves čas razmišljam o njihovi prihodnosti.
Kdo pa bo razmišljal o moji?
Čigava služba je to?
To. Še en všeček.
Oprosti.
Kaj je palčka za lepilo?
Bi vodo, Princess?
Tako kosmati so.
Stoj, stoj.
-Nekdo je na našem ozemlju. -Hitro se skrijmo!
Marička. Hvala, ljubica.
Poglej to.
-Rada te imam, mami. -Jaz pa tebe.
Hočem jih premagati.
Nočem biti sproščena. Nočem biti samo zabavna.
Hočem resno jemati stvari. Spet hočem biti jaz.
Tudi jaz hočem, da si ti ti.
Hvala, žejen sem.
Zmagajmo.
Nikki, to je noro privlačno.
-Tri, dve, ena, zdaj! -Gremo!
Oprosti.
V redu je. Nismo grozljivi.
Zdaj!
Tecite!
Zmagali bomo!
-Stojte! -Kaj?
Kje je Adam?
Kaj bomo?
Nazaj gremo. Nikogar ne zapustimo.
Del družine je. Gremo.
Ne razumem. Zakaj ni tu?
Adam. Adam.
Hitro.
-Pridite! -Stoj!
-Stoj!
-Dobro. -Pridi.
Adam!
Malce je zdelan.
Tam so!
ZAPOR
Tja se usedita.
Marička.
ZASTRUPILA SEM SE S SENDVIČEM. HVALA.
MENI NI SLABO.
-Ni to seksi? -Ne.
-Ne? -Ne.
Daj no.
-Je to moj bronzer? Jase. -Ne vem.
-Ne vem, kaj je. V tvoji torbi je bilo. -Drag je. Madona.
Ne moremo se preseliti sem.
Mestna otroka sta.
Princess je med sprehodom v borovem gozdu vprašala,
zakaj diši po gelu za prhanje.
Veš, kaj? To je tvoj dar. Nikoli te ne skrbi.
-Kaj pa vem. -Res mislim. Super je.
Je tvoj oče že dal denar?
Ne. Je pa…
Rekel je, da bo kmalu.
In da bo… Ja.
Ja.
Nekaj časa je delovalo, ne? Jaz v tvoji koži.
Samo zato, ker sem jaz bil ti. Nekdo mora biti ti.
Vsak kreten je lahko "zabaven".
Ko pa bo šlo zares,
bosta pri tebi dobila tisto, česar jima jaz ne bom mogel dati.
Princess, boš še?
To zanalašč dela. Nikki.
Preizkuša te, ker hoče vedeti, ali boš obupala.
Če boš, bolje, da ve prej kot slej.
Ja.
-Ugani, kdo je bral knjige. -Utihni.
Saj ne, z Roso sem se pogovarjal.
Rekla je, da je enako delala svojemu očimu.
Oče jo je zapustil. Sem ti rekla.
Si v redu?
Zanalašč ti otežuje zadevo.
Spravila se je na napačno osebo,
če misli, da bom obupala, ko bo postalo težko.
Ker ne ve,
da se mi vse zdi težko.
Sčasoma te bo vzljubila.
Če je taka kot jaz,
se tega sploh ne bo zavedala.
POŠLJITE SMS IN PODARITE POLJUBNO VSOTO.
DOBRODELNA ORGANIZACIJA ZA OTROKE
DONIRAM 100 FUNTOV
DONIRAM 10 FUNTOV
NALOŽBE
POZITIVNO
Prevedla Nena Lubej Artnak