Nemůžu uvěřit, že fandí Arsenalu.
- Já fandím Tottenhamu! - Jo.
Pochopila jsem komplexní povahu toho problému.
Proč mi to neřekl?
Protože… chce lidem dělat radost.
Nejspíš si myslel, že by ses naštval, což je nesmysl, protože jde jen o fotbal.
Je fuk, jaký má rád tým. Potřebuje něco, co může sdílet s dětmi.
- Jasone! - Je to zásadní, Nikki.
Jako malýho mě táta bral na Tottenham, jeho táta bral jeho. Já chtěl vzít Tylera.
A teď strávím celý den s fanoušky Arsenalu.
- Já vím, fakt… Promiň. Snažím se. - No jo. Dobrý.
Ale fakt je mi to fuk. Taková jsem. Záleží mi na…
- Všichni pořád. - Kdo je to?
- Jen. - Už jsi ji vyrazila?
Ne! A když to neudělám do konce týdne, udělá to Terry.
Ale to nic. Mám nový plán.
- Fakt? Poslouchám. - Mám. Poslouchej.
Ráno ji vezmu na kafe a inspiruju ji, aby skončila.
Ukážu jí, že jí ta práce brání v rozletu.
Jasně. Jo, jsi měkkota.
Nejsem!
Nepíšeš teď náhodou Princeznin domácí úkol?
Hele.
Nedovol jí ani jejím kamarádíčkům, aby tě zneužívali.
Pro tebe je lehký být silný, protože neměla tátu, že?
- Nemá tě s kým srovnávat. - Já vím.
- Tati! Můžu si dát Cheerios? - Jo. Ale tentokrát do misky!
Dobře.
Jasi, neřekla ti poprvé „tati“?
Jo.
Nikki.
Dobře, začala s tím minulý týden. Ale jen protože jsem s ní víc.
Není to soutěž.
Hele, poslouchej, klid. Kup jí něco drahýho, ať tě má ráda.
Nebo jí dovol mít tetování, protože víš, že ho chce.
Je jí devět. Kde ji budou tetovat?
Jsme v Camdenu. Tetujou tu i psy.
- Hele, hele. - Jo?
Máme pár minut.
Ne! Jsou vzhůru. Co když sem vejdou?
Nevejdou sem.
Na adopci je nejlepší ta možnost, že tví rodiče nikdy neměli sex.
Jasný? Nebudeme jim to kazit.
HORNÍ BYT NA PRODEJ
Co to má být?
Beru rozměry na nový koberec. Kvůli prodejnosti.
- Lidi si to tu prohlížejí. - Můžete mluvit tišeji?
Jasi, vylepšuje to tady, aby po nás mohli chtít víc.
Podal jsi tu nabídku, že jo?
Ne, ne tak docela.
- Jasi. - Víš, jaký táta je.
Nezvládá papírování. Nevyplní ani žádost o parkování.
Pořád dává bůra pod stěrač.
- Zavolám mu a vyřeším to. - Jo.
Dětský domov poslal Tylerovy věci. Jsou tam fotky. Co je vystavit?
Jasi, myslím, že je to dobrý znamení.
Vědí, že slyšení máme za pár týdnů. Neposlali by to, kdyby čekali…
Poslali jeho věci, protože je poslali. Toť vše.
- Jasný? - Dobře.
- Musím za Jen. - Jasně.
- Pa. - Nebuď měkkota.
Co? Jasi, proč je to urážka?
Třeba jsou problém lidé, kteří jsou moc tvrdí.
Cinkni tátovi.
Už cinkám.
A tohle máte mít v kuchyni.
Prý je tak hezčí.
Můžeme mu nějak víc pomoct s prodejem našeho bytu?
Vyhoďte baterie z mísy s ovocem.
Tak jo.
Je to fajn.
Mám radši Jen a Nikki, co se baví, než ty, co pracují.
Jo. Jo.
Jak to jde v práci?
No, vlastně dost dobře.
Super.
Pro zajímavost, jaký bys řekla, že máš silný stránky?
Kdybys musela.
K obličeji mi sedí jakýkoli klobouk.
- Díky. - Díky.
To bude drahý.
- Mám si dát jen vršek? - Ne, já to platím.
Víš, že ta, co rozjela tenhle řetězec, má teď osm cukráren?
- Nekecej. - Jo, jo.
A víš, co podle ní bylo zásadní, když rozjížděla podnikání?
Dorty.
No, ano, ale předtím.
- Židle? - Ne, ne.
Vize.
Musíš si představit život, jaký chceš.
Jen, může to být cokoli. Může to být, co chceš.
Může to být i něco jinýho, než děláš teď. Není to inspirující?
Vím, o co se snažíš. Cením si toho.
Ale o povýšení nestojím. Jsem spokojená, kde jsem.
Vlastně jsem nikdy nebyla spokojenější. Rodiče jsou na mě hrdí.
Zase o mě píšou rodině a přátelům.
Jedna sestřenka si myslela, že jsem umřela.
To je super. Super.
Ahoj, ahoj.
Nesu poporodní dárky.
Mám nový deník.
A našel jsem nám Shelleyho Ódu na západní vítr.
Myslím… No, čekal bych, že budeme mít dobrou náladu.
Vím, že je na to trochu brzy, ale…
Dobře, dobře, Scotte.
Hele.
Jo.
Pokud mi vážně chceš pomoct…
- Jo. - …potřebuju jednu věc.
Jo.
Potřebuju, abys byl míň… moderní.
Dobře.
Potřebuju instalatéra, ne citlivku s deníkem. Chápeš?
Potřebuju doplňky s vitamínem B6 a zateplení stěn,
ne pláč na záchodě,
protože se najednou vše zdá propojené.
Nemůžeš plakat víc než to mimino.
Jo, to je…
Víš, že nejsem alfa samec. Věděla jsi to, když jsme se brali.
Nemám ráda to: „Obejmi mě, jsem tu pro tebe.“
Zvládám to dobře i sama.
Žádný držení za ruku a hlazení na ultrazvuku.
Přineseš mi kafe a počkáš v čekárně.
Občas se koukneš přes horní hranu novin. Jako viktorián.
Popravdě mám pocit, že bys mohl omdlívat.
To je hezký, ne? Co myslíte?
- Ne. - Ne, je to děs.
Můžu si ho vzít?
Je hezký, že?
Je dost drahý.
Ale mně se moc líbí.
- Já vím, že jo, ale… - Prosím.
Ne, promiň, Princezno. Nejde to.
Byla to zábava, že? Kam byste chtěly teď, holky?
- Zmrzka! - Jo! Zmrzka!
Ale ne. Není na takovou zmrzlinu trochu moc brzy?
Dojdu si pro židli.
Mohla bys sedět tamhle?
- Co? Tam? - Ne.
Až tamhle.
Jasně.
Jo, ale to je jiná restaurace.
Tak jo.
Jo, jasně.
Hele, měli jsme jít bez Adama. Darebáku.
Tak na něj ale dávej pozor, ano? Nechceme zakopnout o jeho kabel, že?
Tak jo, dovnitř.
ARSENAL V. TOTTENHAM ŽIVĚ! 12:30
Promiňte… Snažím se hlídat ty děti.
- Dobrý den. Vy tady jíte? - Ano.
Jídlo z kavárny? Myslím, že je to tu jen pro hosty.
Rakovina mě připravila o levý prso. Budu jíst, kde chci.
To na mě nezkoušej, bioženo. Nejsem tvůj zedník z Polska.
Pojďte, kluci. Mrzí mě to.
Moje rodina znala Krayovy. Nikdo mi nebude říkat, kde mám sedět.
- Jsem Bev. - Nikki.
- Roztomilý děti. - Jo.
A který je tvoje?
Vlastně žádný.
Je to dlouhý příběh, Bev.
Dík, že jsi tady.
Zavoláš a přijdu. Ale můžu jen na první poločas.
Tohle není správný. Fakt ne.
Neměl bych tady být. Vědí to. Vědí, že sem nepatřím.
Jako když jsem v kostele.
Je malý, převeď ho na Spurs.
Pozdě, zkoušel jsem to. Už si vybral.
A radši ať fandí Arsenalu,
než aby měnil týmy. Vždyť to je… jako podvádět manželku.
Promiň. Bez urážky.
- V pohodě. Zhroutil jsem se. - Super. Líbí se mi, jak to…
Jako bys vyhlásil bankrot a zbavil se tak dluhů.
- Ne, vím, že jsem špatný člověk. - Jo.
- Je to tím, co se mi stalo. - Jako co?
Nic.
Nikdy se mi nestalo nic zlýho.
Bože, to je mi líto. Měl jsi to říct.
Kdy se to nestalo?
Když se ti nestane nic špatnýho, může tě to zničit.
- Navštívil jsem AA. - Jo?
Všichni tam pro svoje chyby měli důvod. Jen já ne.
Jsem prostě sráč.
Klidně něco řekni.
- Pokračuj. - Tak vidíš.
Takže… Rozjel jsem tohle.
ANONYMNÍ SRÁČOVÉ
- AS. - Anonymní sráčové.
Vytvořil jsem bezpečný prostor pro sráče, aby mohli přijít a změnit se.
- Jasně. - Chápeš?
Mám věci, který jsem si nezasloužil. A teď si je pomalu zasloužím.
Včera jsem zvažoval, že k sobě vezmu uprchlíka.
Nešlo by to. Ostrůvek v kuchyni je malý. A to papírování…
- Ale říkám ti… - Jasně.
…že pár lidí změním.
Zítra nemusíš být tím, kým jsi dnes.
Rozjíždíš sektu?
- Uvidíme časem. - Lacazette. Lacazette!
Sakra.
Takže půjdeme před soud
a budeme doufat, že nám je svěří natrvalo.
Ale prostě… Nevíme teď, jak to bude.
Ne?
Nemyslím, že mám s Princeznou vztah, který jsem s ní touhle dobou chtěla mít.
Prostě… Mám pocit, že jsem pro ni jen náhodná ženská.
Proto mi asi nejde být na ni tvrdá.
Zoufale toužím, aby mě měla ráda.
Jo, dcera taky měla problémy.
Řeknu ti, přísnost je ta pravá láska.
Jo. Jo, máš pravdu. Máš pravdu.
- Rodina je všechno. - Jo.
Kdyby mi někdo chtěl sebrat tu moji? Vraždila bych.
Fakt bych vraždila.
- Promiň, jen… - Jen na ni dohlížej.
Kdybych chtěla unýst dítě, udělám to tady.
Jo.
Promiň, musím…
- Jo? - Ahoj.
Nepanikař. Nic mu není.
Jasi, co se děje?
Zakopl a praštil se do hlavy. Radši jsem ho vzal do nemocnice.
Do nemocnice?
Jo, hele… Věř mi, nic mu není.
V taxíku víc řešil fotbal. Je to tak, kamaráde?
- Jasi, promiň… Proč taxík? - Pil jsem.
Jsi opilý?
Jasi, co když zavolají sociálku?
Bude to rychlovka. Nikdo nikoho nezavolá.
- Poslouchej… Hele, musím končit, ano? - Ne…
Sakra práce.
- Vše v pořádku? - Promiň, jo. Jen…
Musím jít. Vše naprosto v pořádku.
- Ráda jsem tě poznala, Bev. - Nápodobně.
Buď silná, ano?
- Děti potřebují v životě silnou ženskou. - Ano.
Princezno, musíme jít. Bráška měl malou nehodu.
Dobře. Je tam malá boule.
Zakopl o Adama. To… To je jeho lampa.
- Aha. Vypadá to dobře. - Jo?
Pro jistotu tomu dáme půl hodiny.
- Máme čekat tady? - Počkejte tady.
Dobře. Díky, paní doktorko.
ANONYMNÍ SRÁČOVÉ S ÚSILÍM A PODPOROU JE ZMĚNA MOŽNÁ
Ahoj. Vítejte zpátky. Ahoj. Jen dál.
Vítejte, vítejte. Posaďte se.
Takže, vítejte u AS.
Než začneme, vidím, že jsem sušenky zase přinesl jen já.
U prvních pár sezení mi to nevadilo, ale blížíme se tady k příživnictví.
Nezapomínejme, proč tu jsme.
KROK 1. NEBUĎTE SRÁČOVÉ
Vidím, že máme nového člena.
Začneme tím, že se představíš?
Jo…
Jsem Lawrence a jsem sráč.
A my ho teď pozdravíme.
Řešili jsme to už minule, lidi.
- Ahoj, Lawrenci. - Ahoj.
- Ahoj.
Máš otevřený batoh.
Proč ho tam máš?
Princezno, proč ho máš?
Jasně. Tak jo, jdeme zpátky.
- Ne! - Ne! Neodporuj.
Prosím!
Zřejmě jde o poslední šanci. Spurs se dál snaží vyrovnat.
Hledá Diera. Tady je. A Moura u vzdálenější tyče.
Ano, je to Lucas Moura.
Tottenham zachraňuje bod. Je to jedna jedna…
Jsi v pohodě, kámo? Je to jen fotbal.
Tottenham jedna, Arsenal jedna.
Přestal jsem se ovládat. Pak… Vstal jsem a narazil ho na zeď.
Řval jsem: „To má jako být Admiral's Club?“
Takže přemýšlím o dobrovolnictví ve vývařovně pro chudý.
Zdá se to jako správná věc. Navíc nemají velký očekávání, takže…
Velmi statečné.
Olivie, chtěla bys něco dodat?
Zní to jako špatný Admiral's Club. Já bych ho hnala.
Ano, ale jak by to pomohlo?
Měli bychom lepší kluby. Co tady vlastně děláme?
- Snažíme se být lepšími lidmi. - Proč? Už teď jsme nejlepší.
- Nejsme dobrovolníci z vývařovny. Jsme… - Právnička.
- Ty? - Rozjíždím firmu.
Jsme na začátku, třetí čtvrtletí příští rok bude lepší.
Výkonný ředitel.
- Já jsem chirurg. - Ty?
- Mám firmu vyrábějící sportovní potřeby. - Přesně. Sráčové jsou ve vedení.
Něco vést je těžké.
- Žaludek na to máme jen my. - To nás neopravňuje ke špatnému chování.
- Žijeme ve společnosti. - Komu záleží na společnosti?
Mravenci mají skvělou společnost. Ale aby komunikovali, zvracejí si do pusy.
Kdyby měli mravenci ego, měli by mobily.
O tom můžeme jen spekulovat.
K pokroku dochází, když se sráči chovají jako sráči.
K jakému pokroku došlo, když jsem podvedl ženu?
K tvému. Posunul ses. Nejspíš jsi trpěl.
- Ne, trpím teď. - Protože jsi tady.
Promiň.
Zkusila jsem to, ale tohle nedávám.
S charitou končím. Nejsem šťastnější, jak jsi tvrdil, že budu.
Před svojí povahou neutečeš,
není to služba v porotě nebo cyklista, co jsi ho štrejchl autem.
Olivie, mrzí mě to, ale budeš muset vrátit dvoutýdenní odznak.
Fajn. Stejně jsem chtěla jít.
SRÁČ
Měli byste jít taky.
Jonathane. Leonarde. No tak.
Lidi, vážně.
Dane, vedl sis tak dobře.
Lidi?
Lawrenci.
Trochu studí. Ale pomáhá ultrazvukovým vlnám
a poskytuje čistší obraz.
Použijeme tuhle sondu. Je zaoblená a…
Dobře, dobře.
Vanesso, stačí mi jen to nejdůležitější. Ano?
Dobře.
Jen se snažím najít tep.
- Někdy je to těžké. - Dobře.
Zkusím přidat gel.
Lidé někdy přesně netrefí data
nebo si myslí, že jsou dál, čímž by se to vysvětlilo.
- Kdy byla poslední menstruace? - Ne, data…
Vím, že jsou správně.
Dobře.
Tak jo. Jen skočím pro kolegyni.
- Dobře. - Jen chviličku.
Vanesso?
Můžu o něco poprosit?
NAŠE OSLNIVÁ VÉVODKYNĚ KATE
PLÁČE, ŽE JI RICHARD OPUSTIL
SBÍRKA BÁSNÍ JOHN KEATS
Scotte?
Budou to jen dvě minutky.
Dobře.
To nic. Jsem tu s tebou. S vámi oběma.
- Vše v pořádku? - Jo. Nic mu není. Hlídejte ho.
Dobře. Super.
Tak pojďme.
Hodnej.
Hledá Lacazetteho, má tam Saku.
Ano! Vyhráli jsme! Vyhráli jsme, tati! Vyhráli!
Arsenal nakonec zachraňuje.
Milujeme tě, Arsenale. Milujeme.
Zpívej se mnou, tati.
Milujeme tě, Arsenale. Milujeme.
Ach, Arsenale, milujeme tě.
Milujeme tě, Arsenale. Milujeme.
Tady to je.
Je to stydlivka. Toť vše. Využijte to.
Princezno?
Ne, Princezno.
Princezno?
Princezno, pustíš mě dál?
- Ne. - Musím být přísná.
Proč?
Já nevím. Lidi to tak říkají, ne? Tak to asi musí být pravda.
- Prostě pojď ven. - Ne.
Pardon. Pardon, pardon.
- Hej. - Jdi pryč.
- Princezno. - Jdi pryč!
Řekneš mi, proč jsi ho vzala?
Promiňte. Nějaký problém?
- Vlastně ano. Máte vysoké stěny. - Prosím, nekoukejte přes ně.
Jde o soukromou záležitost. Díky.
- Mám pravomoc po celém obchodě. - Prosím vás!
Nemůžete ani bránit zlodějům, aby odešli s kořistí.
Jde o zdraví a bezpečnost.
Četla jsem to. Jste v podstatě jen strašák.
Vlastně je můžu požádat, aby toho nechali.
Ne, dobře, omlouvám se. To bylo krutý. Omlouvám se. Omlouvám se!
Přísnost nebude potřeba.
I tak je to dost těžký.
Vyjdeš ven?
Proč jsi ho vzala?
Kvůli znamínku?
Dělaly si z něj srandu.
Jsi kvůli němu trochu jiná. To je vše.
Nechci být jiná.
Jo, to chápu.
Chápu.
Když jsi malá, chceš skrývat,
čím se odlišuješ.
Ale když jsi starší, je z toho věc, kterou na tobě mají lidi rádi.
Jasně. Nechceš být jiná?
Ne? Vím, co můžeme udělat.
TETOVÁNÍ A PIERCINGY
Ukaž to svoje.
Jsi cvok.
Vždy jsem chtěla tetování.
Odvázala jsem se.
Ale chci, aby mě v práci brali vážně,
takže si na jednání s klienty vezmu hodinky.
Odvázala ses.
Už to mezi námi proběhlo.
Jo?
Podívaly jste se navzájem do očí?
- Ano. Ano. - Fakt?
Vlastně ne. Dívala se do zrcadla. Ale já to viděla.
Jo, ještě musíme vybalit jeho věci.
Jasi, koukni.
Jo.
- Vystavím jim je. - Počkej.
- Můžu si ji vzít? - Jo.
NASTÁVAJÍCÍ MÁMA
OPRAVA KAPAJÍCÍHO KOHOUTKU
Vyšroubujte matici a…
ROZLUČKA S OLIVIÍ
Bev?
Překlad titulků: Tomáš Slavík