- Neabejoji, kad tai ji? - Ji.
- Ar tikrai? - Nuo 95 iki 100 proc.
Ar pažintum ją, jei pamatytum dar sykį?
Taip. Čia - ji.
- Juk žinai, ką aš pasakysiu, tiesa? - Ką?
- Robertas D... - Ne. Liaukis.
- Robertas Daunis Jaun. nebuvo „Tesco“. - Kodėl?
Kuriems galams? Po parduotuves laksto jo asistentai.
Ne, Robertas ne toks.
Robertas... Jis - kaip tu ir aš.
Ji, turbūt, kažkokia jo giminaitė.
Ar ji mus seka?
Net jei čia - ji,
tai galėjo būti sutapimas.
- Joks ne sutapimas. - Gerai. Paklausiu štai ko.
Ar ji prisėdo prie tavęs, ar tu - prie jos?
Ji prie manęs. Taip.
Ji pati prisėdo prie manęs ir matė Princesę,
bet nepasakė man, kad ją pažįsta.
O Dieve.
Paskui ji kalbėjo kažką apie šeimą,
apie tai, kaip už ją reik kovoti.
Manau, ji mėgino mane išgąsdinti.
Ji sakė…
„Mano tėvai pažinojo Krėjus.“
Ji tikrai taip kalbėjo,
ar tu taip atpasakoji, kad tyčia ją apjuodintum?
Džeisai, jie - gangsteriai.
- Pasitrauk nuo lango. - Niki, nekvailiok.
Tiesiog žmonės taip kalba Yst Ende.
Marozai, šeima, Krėjai, marozai, „Parklife“, marozai.
- Tai dar ne viskas. - Ką?
Aš jai atsivėriau
- ir išklojau. - Ką? Ką išklojai?
Kad mes su Princese nesutariame.
Po galais. Kodėl tau būtina išpliurpti viską pirmąsyk sutiktam žmogui?
- Aš taip nedarau! - Liaukis.
Aną savaitę paštininkas manęs klausė, ar man praėjo bėrimas.
Ir ji girdėjo mano pokalbį su tavim, kai skambinai su Taileriu iš ligoninės.
Džeisai, ne. Aš atsiprašau. Atleisk, aš nežinojau!
- Kas, jei ji pavojinga? - Ji - nepavojinga.
Džeisai.
Ji nėra pavojinga, Niki. Patikėk manim.
- Gerai. - Gerai?
Jų močiutė? Kaip ji mus rado?
Ar mums reikia apsaugos?
Gal mums reikia asmens sargybinių?
Čia - miesto taryba.
Net arbatinuką atsinešiau iš namų.
Asmens sargybiniams tikrai nėr pinigų.
Bet, Nojau, aš nežinojau, kad ji mus sekios.
Derėjo mums tai įrašyti į reklaminę brošiūrėlę.
Bet mums sakė, kad su mumis jie negali susisiekti.
- Taip. - Ji - jų močiutė.
Žmonės visko prisigalvoja.
Liko vos kelios savaitės iki teismo.
Aš su ja pakalbėsiu.
Ar tai reiškia, kad ji reikalaus vaikų globos?
Ji žino, kad jos negaus dėl savo amžiaus.
Ir ji juk jų nekalbino.
Tai kas?
Sakyčiau, ji jus stebi.
„FARADAY BOOKS“
Nesu girdėjusi apie „Faraday Books“ leidyklą.
Jie tikrai teisėti?
Taip. Išnarsčiau jų svetainę.
Labai kokybiškas šriftas.
Atrodo skubotai.
Perskaityti blogą ir iškart nuspręsti leisti knygą.
Leidyklos šiais laikais itin vikrios.
Greit reaguoja.
Dabar visi talentai - internete.
Jei Hemingvėjus gyventų dabar, jis vestų blogą.
- Tai gal ir toliau rašyk sau blogą. - Dieve, ne. Gali įsivaizduoti?
Jie išleido daugybę žymių autorių knygų.
Ta komikė.
Nepatinka ji man.
O jis - iš realybės šou.
Tai ne įžymūs autoriai, Skotai.
Tai tiesiog kai kur šmėkštelėję veidai.
Paprašyčiau nors trupučio pozityvumo.
Atleisk man.
Tiesiog...
Manyje yra žmogus, reikalausiantis po 2 000 kalorijų per dieną iki 2040 m.,
todėl aš nesakysiu: „Eik, kur kviečia širdis, ar sek paskui svajones“.
Aš tavimi tikiu, žinok.
Tikrai?
Gerai, nes
turiu tau naujieną -
aš išeinu iš darbo.
Taip.
Manau, dabar pats metas. Tikrai.
Juk, beje, geri dalykai nutinka, kai pasišventi jiems.
Supranti? Net jei ir manai, kad gali nepavykti.
Mes su tavim - puikus to pavyzdys.
Puiku. Einu nusnausti.
Būti nėščia - tikras siaubas. Siaubas.
- Negaliu maudytis karštoje vonioje. - Ką?
Aš mėgstu maudytis, o ne taškytis po dušu.
Aš ne kokia amerikietė ar purvinas šuo.
Ir visi nuolat tave globoja.
- Tai malonu! - Ne, aš suprantu.
Ne.
- Matai? - Taip.
Galim čia ilgai neužtrukti?
O kas?
Nieko, tik...
Šiaip. Aš tik...
Dieve mano.
Dieve mano. Tai - ji.
Ką?
Kas?
Niki.
Ei.
O Dieve. Atleiskit.
Atleiskit. Aš jus supainiojau.
Atsiprašau.
Labas, bičiuli.
Galiu pažiūrėti?
Taileri, leisk man pažiūrėti.
Ačiū.
Ši pižama tau didoka, tiesa?
Aš manau, kad mums su juo teks atsisveikinti.
- Kodėl? - Jis - pavojingas.
Jau sykį per jį patekai į ligoninę.
Ir manau...
Manau, kad svarbu yra išmokti paleisti daiktus.
Nes tai - tik daiktas.
O daiktai atsiranda ir dingsta.
Mums svarbiau žmonės.
Ir tu dabar turi mus. Tau daugiau nereikia Adamo.
Ateik pas mane. Šaunuolis.
Atleiskite, bet akivaizdu, jog tai - supainiotos tapatybės atvejis.
Mūsų prekės - dar jūsų rankose.
Baidyklė?
- Aną savaitę ji pavadino mane baidykle. - Ką?
Ką? Kas čia vyksta? Kas nutiko?
Jūs žinote, kad ji - nėščia?
Jūs sulaikėte nėščią moterį.
Jų nervinti negalima. Jos labai greit susinervina.
Man viskas gerai.
Aš ne koks delfinariumo delfinas.
- Gal norite prisėsti? - Ne, nenoriu.
Aš puikiai matau kėdę ir, jei būčiau norėjusi, būčiau prisėdusi.
- Ar kas man sutrukdytų? - Taip...
Jūs? Jūs laukite čia.
Man jau metas.
Atsiprašau?
Tu rimtai? Paliksi mane čia?
- Viskas tau bus gerai. - Karen, sėskis.
Kada jūs visi liausitės mane sodinę?
Tuomet stovėk, bet tu niekur neisi.
Vajė...
Kas?
Jie siūlo mums susitikti su Bev, o aš ja nepasitikiu.
Atnešiau jums vandens.
Ar aš prašiau?
Ne, neprašėte.
- Aš tuoj grįšiu. - Gerai.
Elgiasi kaip su invalide.
Aš vis dar lieknesnė nei daugelis nėščiųjų, taigi...
Karen, ar liausiesi pagaliau?
- Kas tau nepatinka? - Tu! Tu varai mane iš proto.
- Ką... - Ar nutuoki, kaip tau pasisekė?
Tu turėsi vaiką, ir tau nieko dėl to nereikia daryti.
Jokių anketų, įvertinimų, jokių sekiojančių močiučių, nieko.
Tau tik reikės išlikti gyvai.
Už tave viską padarys gamta.
Visus devynis mėnesius gali gulėt lovoj, jei nori.
Gimdymas yra...
Gulėjimas?
Sunkus.
Tuomet jie tau duos vaistų, kad nebūtų taip sunku.
Ar man problemas gali išgydyt vaistai? Ne.
Taip.
Taip, bet man atsipeikėjus, jos bus ten pat,
o tavo problemą iš tavęs ištrauks profesionalų komanda,
ir tau beliks visą gyvenimą ja džiaugtis.
Ir visa tai - tau apsvaigus!
- Policija tuoj bus čia. - Policija?
Gerai.
Ar galiu jums kai ką paaiškinti?
Dabar man visai negalima turėt reikalų su policija.
Tikrai? Ko iškart nesakėte?
Rimtai? Rimtai.
Nemaniau, kad jums rūpėjo.
Aišku. Jūs čia - sarkastiškai.
Karen?
Karen, ar viskas gerai?
Ne, negerai. Man per karšta.
Nežinau, ar čia karšta, ar tik man vienai, nes to neskiriu.
Karštose patalpose reikia kabinti ženklus.
Nes tai - nelengva,
ir man visada labai baisu.
Taip, dėl policijos.
Ne! Ne dėl policijos!
Man - 39-eri, aš jau sena gimdyvė.
Kaip neteisinga.
Aš dar net savo studento paskolos neišmokėjau.
Žinokit, aš išsiaiškinau.
Rajanas Gigsas jau žaidė „Premier“ lygoje, kai jam buvo 39-eri.
Taip. Ne, jam teko pakeisti pozicijas, bet jis vis tiek susidorojo.
Taip! Jis susidorojo.
Žinokite, man čia labai nemalonu,
todėl aš norėčiau eiti namo kartu su savo seserimi, prašyčiau.
Gerai, eikite.
Taip.
Viskas gerai?
Viskas man gerai. Aš vaidinau.
Labai gerai suvaidinai.
Gal eime kur šnektelėti?
Taip, labai prašau.
PARDUODAMAS VIRŠUTINIS BUTAS
Nežiūrėk į mane taip.
DŽEISONAS - PASKAMBINK. REIKIA PAKALBĖT APIE PINIGUS
Sveiki.
Jūs - Džanetė Forester.
Turiu jums pasakyti, kad man jūs esate
viena iš keturių... aštuonių radikaliausių feminisčių, kurias esu skaitęs.
Išties.
„Kalė, meilužė, vaikas, motina“ puikiai atskleidžia, kaip mes kontroliuojame
ir pernelyg globojame nėščiąsias.
Primygtinai siūlau šią knygą savo nėščiai žmonai.
Taip. Motinystės vaizdavimas neatitinka tikrovės.
Išbalintas nepriekaištingų vaikučių
ir švarutėlės patalynės simuliakras, brukamas apsukrių Žemės mamyčių.
O iš tiesų jūsų gyvenime netrukus sprogs bomba.
Matau, jau susipažinote.
Saugokitės šito.
Geriausia satyrinė parodija, kokią tik skaičiau šiais metais.
Eime? Taip?
- Viso. - Viso.
Gerai.
Taip. Ji - gana miela, bet nesvietiškai rimta bobikė.
Nuolat apie:
„Mūsų vergovė - tai istorija, kurią pasakojame patys sau.“
O kur dingo lengvi tauškalai?
Paklausk, kaip praleidau savaitgalį.
- Suprantate mane? - Taip.
Ką turėjote galvoje, pavadinęs mane „parodija“?
Prašom.
Mūsų kontora - toliau.
Taigi...
- Vadinasi, aš - komedijų skyriuje? - Taip.
Tuoj ateis Maja, ir aptarsime marketingą,
bet visų pirma noriu pasakyti, jog mes nepaprastai džiaugiamės.
Labai, taip.
Jūs sakėte, kad tai satyrinė parodija.
Sakiau. Ir tuo nė kiek neabejoju. Jūsų personažas pataikė į dešimtuką.
Sakydamas „personažas“...
Jūs tobulai pagavote tam tikrą
XXI amžiaus absurdiškų apsimetėlių vyrų tipą.
Jis peikia pinigus, nes visada jų turėjo.
Pamokslauja apie struktūrinį rasizmą,
bet jo mėgstamiausias reperis - Eminemas.
Nešioja knygas viršeliu aukštyn, kad visi matytų, ką jis skaito,
nuolat braukydamas mažu skaitytojo pieštuku.
Visi esam sutikę tokių idiotų.
Bar bar.
Skotai, matėte viršelio maketą?
Manau, puikų pavadinimą sugalvojome.
SKOTAS FILBERTAS - NA IR BANKININKAS SU JUO SMAGU PAPLEPĖTI
Taip.
Gerai.
Su Kalėdinių knygų tualetams rinka neverta elgtis subtiliai.
Reikia drąsiai ir įžūliai.
Bandomajam tiražui, manau,
Skotui derėtų pristatyti knygą kaip jos personažui.
- Man patinka. - Atleiskite.
Jūs kartojate, kad tai - personažas…
Šita knyga - tikra.
- Tai - rimta socialinė kritika. - Taip.
Tai kaip Martino Liuterio 59-ųjų kalba
Selmos marše.
Tai - Dilanas be armonikėlės, bičiuliai.
Genialiai suvaidinta. Būtent taip.
- Taip. - Ne, aš ne vai…
Tai ne vaidyba.
Bet pradžioje nurodyta literatūra skaitymui.
Taip, žinoma.
Visas ketvirtas skyrius - tik Alano de Botono kritika.
Kuriame susilaikiau nuo komentarų, tas tiesa.
- Aš ne… - Visa tai - jūs?
Taip!
Čia - aš.
Gerai.
Tuomet sveikinu.
Vis tiek juokinga. Išleiskime ir baigta.
Tai jau ne.
Neleisiu taip nepagarbiai elgtis su savo darbu.
Tuomet, jums spręsti.
Taip, spėju, man.
Ji taip į mane žiūri, jog aš…
Lyg akimis gręžtų mano sielą.
Bet tavo siela - nuostabi, tiesa?
Vadinasi, nėra ko nerimauti. Ji pamatys tik gražius dalykus.
Kaip tąsyk, kai tavo marškinėliai tapo permatomi vandens parke.
- Džeisonai. - Prisimeni?
Džeisai!
Tiesiog manau, kad negalima sekioti žmonių.
- Kaip kad mes sekiojome tą statybininką? - Kieno tu pusėje?
Nežinau.
Žinau tik tai, kad čia neturėtų būti pusių.
Viskas bus gerai.
Tikėkimės, su ja mūsų vienų nepaliks.
O Dieve.
Sveiki.
Laba diena.
- Mėtinuką? - Ne, ačiū.
- Taip. Mielai... - Džeisai.
Ne, ačiū, Bev.
Taigi, kalbėdamas su Bev
supratau, jog ji tiesiog nori žinoti, kaip sekasi vaikams.
Ji seniai jų nematė.
Na...
Spėju, jūs turite jų nuotrauką.
Taip.
Štai. Čia jie prieš kelias dienas
prie namų.
- Ačiū. - Taip, viskas gerai.
Kaip Taileris jaučiasi po nelaimės?
Ką sakė gydytojai?
Jie... Jis... Jis absoliučiai sveikas.
- Nekaltinkite savęs. - Ne.
Visi išgeria.
Svarbu tik nepadauginti.
- Tada atsiranda bėdos. - Taip. Tai...
O kaip Princesė?
Ar su ja jau geriau sutariate?
- Žinau, kad judviem buvo sunku. - Viskas gerai.
Labai gerai.
Puiku.
Gerai sutariam. Taip.
Puiku.
Gerai.
Gal papasakokite Bev apie tai, ką veikia vaikai.
- Kas čia buvo? - Kaip tai?
Kur dingo tikroji ji?
- Aš tada kalbėjau ne su šita moterimi. - Ji, regis, buvo normali.
Aš galiu lyginti tik su savo mama.
- Ji bandė mus įtraukti į ginčą. - Ką?
Nenustebčiau, jei tie jos mėtinukai buvo užnuodyti.
Nebūk kvaila.
Ji norėjo įsitikinti, ar mes - geri žmonės.
- Aš ją kiaurai matau. - Atleiskite.
Atsiprašau.
Iškepiau juos vaikams.
Gal galite perduoti?
Ačiū, Bev.
- Puiku. - Ačiū.
Jūs - labai maloni.
Taip. Atleiskite.
Geros dienos.
Juk tai - miela.
Palauk. Atleisk, turiu atsiliepti. Skotas.
Aš prašiau, kad paskambintų. Pasimatysim po darbo.
Mūsų vaikai turėjo šeimą.
Ir mums teks su jais užmegzti ryšius, girdi?
Tiesiog išmok pasitikėti, gerai?
- Gerai. Iki. - Iki, mieloji. Myliu tave.
Bičiuli, kaip reikalai su pinigais? Kas vyksta?
Šiuo metu turim 11 000.
Puiku. Vadinasi, iš viso - 23 000?
Ne, 11 iš viso.
- Ką čia kalbi? Aš tau daviau 12. - Taip.
Ir dabar ši suma lygi 11.
- Praradai tūkstantį? - Ne.
Potencialiai tai vis dar 12 000.
Tik šiai dienai suma įgavo 11000 formą.
Bičiuli...
Man reikia įmokėti avansą už butą.
Aš tau daviau pinigus, kad juos padvigubintum, o ne prarastum.
Padvigubinti - nerealu.
O kaip tie turčiai, kurie pralobsta iš akcijų?
Ką jie daro?
Manau, jie pradžioje turi daugiau pinigų, šiaip jau.
Ar gali juos… pašortinti?
Ką padaryti?
Tuos pinigus, kuriuos tau daviau, gal gali greit pašortinti?
Supranti? Pašortinti.
Nesuprantu, ką tavo galva, reiškia, šortinti.
Ką konkrečiai man daryti?
Mes gyvenam iš vienos algos. Turiu surasti, iš ko gyventi.
- Teks susirasti darbą. - Aš užjaučiu tave, brolau.
Būdamas tėvas, aš irgi mąsčiau...
Atiduok man tuos pinigus, gerai?
Tiesiog grąžink juos man ir nieko nesakyk Niki.
Tu neįsivaizduoji, kiek daug pinigų reikia vaikams.
Kiekvieną mielą dieną reikia kažko naujo. Tu neįsivaizduoji,
kaip reikia kovoti, kad tavo mylimieji nebadautų.
Labas.
Atleiskit.
Ar jums viskas gerai?
Tiesiog pavargau.
Kėliausi šeštą.
Nenorėjau pavėluoti.
Ar toli gyvenate?
Už trijų stotelių.
Taip.
Turbūt laikote mane kvaile.
Ne. Žinoma, kad ne.
Visiems dabar sunku.
Tik ne jums, manau.
Jūs - tokie tobuli jauni žmonės.
Patikėkite, mes nesam tobuli.
- Ne? - Ne.
Mes irgi turim savų bėdų.
Tikrai?
Taip.
Taip?
Aš pagalvojau.
Norėčiau, kad leistumėte mano knygą, tik turiu vieną reikalavimą.
Nesutiksiu su jokiais reikalavimais.
Aš sutinku.
Labas, tėti. Tu namie?
Man reikia pagalbos.
Atsuktuvą.
Veržliaraktį.
Izoliuotas užlenkimo reples.
Atsargiai.
Ir kaip?
Dar anksti sakyti.
Gerai.
- Praneškite, kaip seksis. - Taip.
Ne, rimtai?
- Lempai - šakės. - Tikrai?
Jei ji turėtų giminių, juos jau tektų kviesti.
Atsargiai.
O, ne. Kokia čia nesąmonė?
Šituos iškepiau anksčiau.
O, taip. Kitas reikalas.
- Ar galiu... - Vaišinkitės.
Ačiū.
O Dieve.
Skanu.
Taip.
Dangiškasis Tėve.
Mes dėkojame tau už tai, kad buvai atsiuntęs mums Adamą.
Jis nušvietė mūsų gyvenimus.
- Amen. - Puiku. Eime į vidų?
Reikia kažką perskaityti.
Galim paskubėti, kol Kytas su Šyla negrįžo?
- Perskaitysi? - Taip.
„Ačiū, kad įsigijote mūsų stalo šviestuvą.
Prieš naudojimą perskaitykite instrukciją
saugiam ir...“
Parodyk. „Tinkamam.“
„...ir tinkamam naudojimui.“
- Amen... - „Lemputė nepridedama.“
Amen.
Užkaskim.
- Nagi, užpilkime žemių. - Puiku, bičiuli.
Nuostabu.
Eime, vaikai. Pakaks.
Eime, sūneli.
Galim užkąsti?
Ir kaip? Tinkamas atsisveikinimas?
- Taip, labai. - Taip.
Išties graudi akimirka.
Atidaryk duris.
Eime į vidų.
Alio?
Ar viskas gerai?
Taip, galiu kalbėti.
- Kaip tu, tėti? - Gerai.
Man nuo begonijų akys ašaroja.
Alergija.
Gerai. Taip, ačiū.
Kas?
Skambino Nojus.
Taip.
Ar kalbėjai su Bev po to, kai išėjome?
- Taip. Ne... - Ką jai pasakei?
Nepamenu. O kas? Kas nutiko?
Ji pateikė skundą dėl mūsų.
Sako, kad mes netinkami vaikų priežiūrai.
Jie nežiūrės į tai rimtai, taip? Ji nieko neturi prieš mus.
Ji sakė, kad mes praradome butą, o naujam neturim pinigų.
Tai tiesa?
Ir dar ji sakė, kad pralošei visas mūsų santaupas man nepasakęs.
Džeisonai, ką tu padarei?
UŽSIREGISTRUOKITE IR TAPKITE VAIRUOTOJU JAU ŠIANDIEN
UŽSIREGISTRUOKITE SKUBIU VAIRUOTOJU
UŽ JŪSŲ BUTĄ JAU ĮMOKĖTAS AVANSAS
TURITE IŠSIKRAUSTYTI PER DU MĖNESIUS,
IKI SAUSIO 23 D.
Išvertė Egidija Namavičė