- כשנהיה נשואים -
"אז לסיכום, אני לא מאמינה שניקי וג'ייסון הם התאמה נכונה
לפרינסס וטיילר."
זה היה מקיף.
תשמעי, זה לא נורא, זה…
ג'ייס, היה חושך כשהתחלת להקריא.
היא באמת תגיד את כל זה בבית המשפט? -כן.
כן. -אני לא מאמינה.
כן. -מה זה אומר בכלל?
זה אומר שנאבד את הילדים?
אי אפשר לאבד מה שלא שלך. עוד לא.
בואי נראה מה יקרה בשימוע היום.
לפני שלושה חודשים חשבתי שנזכה בילדים,
חשבתי שנתחתן, חשבתי שנגור בדירה הזו.
ועכשיו… -דבר לא ימנע מאיתנו
מלהתחתן, בסדר? גם אם נהיה חסרי בית.
אני דווקא מחבב חתונות בחוץ, אז…
פשוט היה לי חזון, אתה מבין? שהילדים יהיו שם.
טוב…
אז בואי נקווה שלא נאבד אותם.
זו לא חתונה בלי ילדים.
את חושבת על חג המולד, אבל בסדר.
את רוצה תה? -אשמח לתה.
את יודעת מה?
בואי נעשה את זה. -מה?
נתחתן.
מה?
בואי נתחתן.
כבר דיברנו על זה. כבר אמרתי כן.
זה לא רישיון נהיגה.
לא צריך להגיש בקשה לחידוש. -לא, אני מתכוון שנעשה את זה היום.
על מה אתה מדבר? -בואי נתחתן.
בואי נתחתן היום, כל עוד הילדים אצלנו.
למה לא? יש לי עדיין רישיון כי הצעתי לך לפני שלושה חודשים.
אתה רציני?
תשמעי, אנחנו רוצים שהם יהיו שם, נכון?
וייתכן שזה היום האחרון ש… שכחי מזה. אני מדבר שטויות.
שכחי מזה. זה בסדר.
בסדר.
באמת?
כן. בוא נעשה את זה. אני רוצה לעשות את זה. -כן?
כן? בסדר. בסדר. -אני רוצה לעשות את זה!
אבל יש לנו שימוע בבית המשפט ב-15:30.
איך נארגן חתונה לפני 15:30?
יש לנו שני עוזרים קטנים.
בהחלט. כן. אשמח להמתין.
תתעוררו! תתעוררו! כולם, להתעורר!
חברים, אתם מרגישים משוגעים קצת?
לא. -לא.
בסדר. -כן, בסדר, אני מבין.
כן. -אנחנו פשוט רוצים להתחתן היום.
בסדר, כן, שמור את זה. ניקח את זה. תודה רבה.
מעולה. תשמעי, יש להם מקום פנוי ב-13:30
כי אמילי ופול נפרדו!
יש! -יש!
אז מי אחראי על מה?
תלבושות! -ואוכל!
בסדר.
את אחראית על תלבושות. אתה אחראי על אוכל.
למה אנחנו מחכים? בואו נלך להתחתן!
קדימה, ילדים, בואו נצחצח שיניים.
תלבושות? תלבושות הן העיקר.
יהיה בסדר.
- קמדן לוק -
בסדר. אבא שלך אמר שיגיע לשם.
בסדר, יופי. תשמעי, בנוגע לטבעות,
אני לא חושב שיש לנו כסף
או זמן לקנות את מה ש…
לא, טבעות לא מעניינות אותי.
זה לא חשוב. -בסדר. טוב.
הגענו.
אל תגיד להם שזה לחתונה. הם גובים כפליים על חתונות.
בסדר. תיכנסו.
היי. -היי.
לצערי יש לנו הלוויה לא צפויה.
אני מצטערת.
כן, אז אנחנו רק צריכים כמה פרחים בזריזות.
ודאי. כן. -אולי יש לך משהו…
עליז ובהיר?
זה מה שהוא היה רוצה. -בטח. כן.
אלי, את יכולה להראות לגברת יחנונים, בבקשה?
תודה. -בסדר.
אתה בסדר?
כן. טוב. תודה רבה. כן, הכול טוב.
שמעתי שזה קרה מהר.
כן, כן, כן. לפני כשעה, אז…
זה היה שליו לפחות? -לא ממש. הילדים צרחו.
אם להגיד את האמת, אנחנו חושבים על זה כבר זמן מה,
אז נחמד מאוד סוף כל סוף…
ללחוץ על ההדק, את מבינה?
תפסיק לדבר איתה, בבקשה.
אלה מושלמים. תודה. -ודאי. ודאי.
בסדר, אז 45 עליהם.
בסדר. יש הנחות להלוויות?
אוכל לרדת ל-40.
כן, אחלה.
בסדר, סיימנו עם הפרחים.
קדימה, תנו כיפים. בדיוק. בסדר, בואו נמשיך! קדימה!
הנה הוא. שלום!
שלום! -היי.
תודה, ויק. קל הרבה יותר אם נתפצל, אז ניפגש שם.
בסדר, אז הם אחראים על תלבושות ומזון.
לא, מזון ותלבושות! -לא, מזון ותלבושות!
אני לא יודע מה אנחנו עושים, אבל פשוט נלך ונעשה את זה.
בואו, שניכם. -כן, בסדר.
ביי. ביי, ביי! -בסדר, אז…
בסדר, לא, ג'ייס. אסור לי לראות אותך לפני החתונה.
זה מביא מזל רע. -על מה את מדברת?
אנחנו מביטים זה בזה כל היום.
לא, האמת היא שאני מטשטשת את הראייה מאז 09:00,
אבל עכשיו יש לי כאב ראש, אז באמת כדאי שנתפצל.
אלך לחפש משהו כחול,
משהו שאול, משהו חדש ומשהו ישן.
לא שמעתי את זה בסדר הזה מעולם, אבל שיהיה לך בהצלחה.
אתה תזמין את כולם? -אל תדאגי. אני מטפל בזה.
תפקחי את העיניים. -אני מצטערת!
לא! לא. -תפקחי את העיניים.
ניפגש כאן בעוד שעה.
בסדר? -בסדר. ביי.
החתונה ב-13:30 והשימוע ב-15:30.
אין לי… אין לי זמן רב, אז כל דבר שאול יעשה את העבודה.
לא, אני אמצא אותם.
מזל טוב. -תודה.
אני ממהרת קצת, סקוט. -כתבתי לך שיר.
לא, בבקשה. אין מצב. זה מדהים.
נכון? כן. -כן.
ותליתי את עט הנוצה שלי, אפשר לומר, אז זה השיר האחרון שלי.
אני רוצה לתת לך אותו. הצעת הגשה:
- מה היא אהבה? מאת סקוט פילברט -
הולך טוב עם ויוואלדי וכוס קוניאק נחמדה. לא מאוחר מ-2005.
ואם מדברים על הרמת כוסיות.
אני לא חושב שיש דבר מספק מהרמת כוסית
בכוס שניפחת בעצמך.
סקוט, אמרתי לך שאכניס לשיחה את העובדה שהיית בשיעור ניפוח זכוכית.
אתה לא צריך לעשות את זה.
ברור.
כן.
מצאתי.
מה אלה? -העגילים שלי. משהו שאול.
הם שלי. גנבת אותם.
לא נכון! -קרן, כמה זמן הם כבר אצלך?
אני לא מאמינה עלייך.
שאלתי אותך… -אני רוצה שתהיי הסנדקית.
אני יודעת שעשית את זה רק כדי לשנות נושא, אבל לא אכפת לי.
ואל תקריאי את זה בקול רם.
יש שם חמישה משפטים של קיטס.
בסדר. זה יכול להיות המשהו השאול שלי.
אני רק צריכה משהו חדש.
משהו חדש.
כן, לא, הבנתי.
אני שונא את זה. כולן נראות אותו הדבר.
הטבעות הן הקטע האהוב עליי. אני אוהב מחוות גדולות.
במחוות הקטנות לא הייתי טוב.
כמו לא לנהל רומן?
אם תרצה להוציא יותר, יש לנו טבעות 18 קרט.
וואו, הן מקסימות, מה? משקל רציני.
בסדר… לא, זה יותר מדי.
כן. לא, אתה צודק. אל תקנה לה טבעת בכלל.
קנה לה תלוש לספר ואמבטיית בועות. היא שווה את זה.
כן, נכון. היא שווה את זה. אז…
אוכל לשלם את זה בתשלומים?
אם אוכל לשלם את הרוב עכשיו… -אני מצטערת.
ולשלם את השאר בחודש הבא. -לצערי לא.
בסדר. בסדר.
אבל אלה הטבעות הנכונות. -אין לי מספיק.
אני אשלים את הפער. -מה? לא.
אני צריך לשלם עליהן. עבדתי בשעות השיא במשך שלושה שבועות
כדי שיהיו לי ארבע חמישיות מהטבעות האלה. כלומר…
אתה תקנה אותן בעצמך. אתה תחזיר לי. בחייך.
אני יכול להלוות לחבר הכי טוב והיחיד שלי כמה מאות ליש"ט לחודש.
לא, אני לא יכול. אני לא יכול.
ג'ייסון…
תגיד כן.
לא. לא, אחי. -היי…
תגיד כן.
כן.
שלום. -יש לך הכול?
אפשר להגיד. הזמנת את כולם?
כן, שלחתי הודעה קבוצתית, אז…
לקח לקרן שמונה חודשים לתכנן את החתונה שלה.
אנחנו עשינו את זה בבוקר אחד ועצרתי לקנות קפה.
אנחנו צריכים לארגן את האולימפיאדה הבאה, מותק.
כלומר, כתובים לי על היד יותר דברים מאשר לרוב הכלות.
- פרחים, קרן, ספר, מוזיקה -
מה עם זה? -מוזיקה. לא, אבל זה בסדר.
לא היה לנו סיכוי להשיג מוזיקה בבוקר, נכון?
לא. לא…
- משרד רישום -
זה טירוף. הבן היחיד שלי וכך אתה עושה את זה.
אני מצטער, אימא.
לא היה לי אפילו רגע להתכונן. הייתי במועדון הברידג'.
סנדרה, את נראית מדהים.
כן, טוב, אני שונאת את רוב החברות שלי, אז אני מתגנדרת כדי להתעלות עליהן.
בואו הנה, שניכם.
ברוכים הבאים, צ'יריוס? הריבו? רגיל. מעקצץ.
אקח את המעקצץ.
בחירה טובה.
היי. -שלום, ג'ן.
כן, זה אפשרי. -ניקי.
אלוהים אדירים! ג'ן!
אני מצטערת. אני מזיעה. באתי ישר משיעור יוגה.
אבל אני יכולה לשבת על המגבת שלי. -תפסיקי.
הבאתי את טינקל. זה בסדר?
כן, בסדר גמור. -ואת החבר שלה.
היי.
הוא נחמד מאוד. אתם תסתדרו היטב.
ג'ן, לא חשבתי שתבואי
כי פיטרתי אותך לפני חמישה ימים.
כן, שכחתי מזה לגמרי.
לא, זה הדבר הכי טוב שקרה לי.
טינקל ואני מקימות עסק יחד.
קוראים לו ג'ינקל. -אלוהים, זה חמוד.
מה העסק? -זה שירות משלוחים
של חומרי בנייה וגגנות.
בסדר. מעולה!
אלוהים, אני לחוצה.
אל תהיי לחוצה.
כלומר, זה בהחלט מאתגר בהתחשב במחסור במידע על מלאי,
אבל בתור התחלה, הגיוס הוא במיקור חוץ ונגדל בהדרגה
בהתאם למימון הזמין.
בסדר. כן, זה מרגיע מאוד.
לכל הרוחות, איפה היית? אנחנו מתחילים בעוד עשר דקות.
מה? נתת להם לבחור תלבושות. זו שלך.
אסור היה לנו לתת להם לקרוא את הספרים שאימא נתנה לנו.
היא מחקה את הקטעים הגזעניים
אבל השאירה את הקטעים השוביניסטיים.
זה בסדר. אנחנו מוזרים בקטע טוב.
כמעט.
תודה. מה השעה?
אחת וחצי. כדאי שנזדרז.
קדימה, בואי נעשה את זה.
פול היה חובב ינשופים. לצערנו, אמילי לא.
זו הסיבה לביטול.
נלך?
כן.
שלום. -שלום.
זו בחירה אמיצה. -נכון?
כן.
היא לא הבינה נכון מה זה נערת פרחים. -כן.
ואנחנו לא בטוחים לגמרי מה הקטע בג'ירפה, אבל…
היי, אבא! בוא!
מוכנה? -כן.
מקסים. -תודה.
את בסדר? -גמור.
זה בשבילך.
אני חושב שעברנו את גבול המוזר.
אני מצטער. -לא.
לא, כך בדיוק דמיינתי את זה תמיד.
גבירותיי ורבותיי, אנחנו נמצאים כאן היום כדי להשיא…
אבל במהירות. -להשיא במהירות את אמילי ופול.
ניקי וג'ייסון. -סליחה.
ניקי וג'ייסון, בפני החברים ובני המשפחה שלהם.
הבנתי שאתם רוצים לומר זה לזה כמה מילים.
כן.
אני רוצה. כן. -כן, בבקשה.
ניקי.
מהרגע שנפגשנו… -כן.
ידעתי שתמיד אוהב את… -כן.
בסדר, חיוך… -כן.
את האנרגיה שלך, את האושר האינסופי, את טוב הלב, את האומץ,
את האמפתיה, את ההבנה ואת חוש ההומור.
בחיי.
ניקי, יש לך כמה מילים…
אמין, רומנטי, הגון, כיפי. האופן שאתה נראה כשאתה צוחק.
פרצוף.
בסדר. -זה בסדר.
אנחנו יודעים מה אנחנו מרגישים זה כלפי זה. -כן.
ג'ייסון, האם תישא את ניקי לאישה,
תחלוק איתה את חייך,
תאהב אותה, תנחם אותה ותתמוך בה בכל אשר יביא העתיד?
כן.
וניקי, האם תיקחי…
כן.
זו מסורת עתיקה שהחתן והכלה מחליפים טבעות.
נוותר על הטבעות.
זהירות. כן.
ג'ייסון! -עבודה טובה, חבר.
בבקשה.
בטוח שזה מתאים?
זה מתאים.
אני לא יודע אם זו תתאים. -בסדר.
בסדר, אז אם תחתמו על הטופס, אתם נשואים.
לא, רגע. רגע. סליחה, אני רוצה… אני רוצה להגיד משהו אמיתי.
אלוהים. אני לא טובה בלהגיד את הדבר הנכון.
בכל פעם שאדם מדבר על כמה שהוא מאושר, הוא נשמע כמו אידיוט.
נכון?
אבל אולי אושר… הוא שלא יהיה אכפת לך שאנשים חושבים שאתה אידיוט.
אז פשוט אגיד את זה.
אני מאוהבת מאוד.
ואני מאושרת מאוד.
בסדר.
את חושבת שכדאי שנגיד להם שאנחנו לא אמילי ופול?
לא, אני רוצה תמונה עם הינשוף. -בסדר. בזהירות.
בבקשה.
נשק אותה.
בסדר, קחו חדר.
ברכותיי. נפלא. -תודה.
רק לידיעתך, אני חושב שהרווחתי לך קצת כסף.
באמת? -כן.
עשיתי שורט למשהו.
הוצאה לאור קטנה. אבל בכנות, מעולם לא הרגשתי חי כל כך.
מקסים. אני גווע ברעב.
זה לחתונה? -לא, זה רכב המבורגרים.
בואי כבר.
היי, ילדים. אנחנו שמחים מאוד שזכיתם לראות את זה.
תשמעו, אתם תלכו עם ג'ון וג'ילי לזמן מה,
ואנחנו נלך להיפגש עם השופטת, בסדר?
אנחנו רק רוצים שתדעו שלא משנה מה יקרה, אנחנו אוהבים אתכם.
אנחנו אוהבים אתכם מאוד. -מאוד.
מאוד. בואו הנה. -בואו.
חברים. היי, זה רגע טוב?
כי שכחתי לתת לכם את מתנת החתונה.
אז… פשוט אניח אותה כאן.
בסדר, קדימה. בואו נזוז.
אימא, את יכולה לקחת את זה ואת המופינים? -בסדר.
ניקי. בואי, מותק.
כן. מצטערת.
מה אתם עושים? -אנחנו באים איתכם.
בבקשה, חבר. מה אפשר להציע לך, חבר?
יש לכם טרין סלמון?
לצערי מכרנו את האחרון הרגע, חבר.
כדורי ארנצ'יני?
סקוט, מה אתה עושה? בוא כבר!
הגענו בזמן?
זה בידיים שלכם.
אני לא רואה אותה.
- בית המשפט -
אני לא חושבת שהיא כאן.
אולי היא לא…
בסדר. אולי היא שינתה את דעתה.
לא, זה לא מה שאני מרגיש.
שלום. -שלום.
אני לא מבינה. למה היא שונאת אותנו? -מיד נגלה.
זהו זה.
כן. כן, זהו זה.
בואי. -בסדר.
- בית המשפט לענייני משפחה -
- 08:00 עד 18:00 -
בסדר, מי נמצא כאן?
ג'ייסון רוס.
כן, תודה, כבודה.
אני מנסה להבין כבר זמן רב
איך לבטא נכונה את המשמעות של הילדים בעינינו.
ו… כמה הם שינו אותנו.
והדבר היחיד שעולה בדעתי הוא שכשאני הייתי ילד,
אבא שלי נהג ללבוש מכנסיים מחויטים וחולצה מכופתרת בחוף הים,
ועכשיו הוא עמד שם בתחפושת של קוסם עם מטה
שאני יודע שהוא חזר לחנות וקנה בנפרד.
הם עשו את זה ב-12 שבועות.
אנחנו התחתנו היום
כי לא יכולנו לתאר לעצמנו שנתחתן בלעדיהם.
ובכנות, אנחנו כבר לא רוצים לעשות שום דבר בלעדיהם.
וזה כל מה שרציתי להגיד.
בסדר. תודה. רק וידאתי מי כאן.
בסדר.
אז ג'ייסון רוס?
כן, כבודה, זה הייתי אני, זה שדיבר, כמובן. תודה.
ניקי ניומן? -כן.
וגברת בוורלי ריד.
כן.
בסדר, אז אנחנו כאן כדי לדבר על פרינסס וטיילר. תודה לכולכם שבאתם.
אני מאמינה שלגברת ריד יש הצהרה לקרוא, נכון?
כן. -גברת ריד.
בחיי, יש לה חוצצים.
אין להם דירה, אין להם כסף ויש להם בעיית הימורים.
סליחה, הכסף הושקע, לא הימרנו בו.
זו התמכרות, כמו השתייה שלו.
אין לו בעיית שתייה.
אם כבר, הוא תמיד אומר לי…
אין לו בעיית שתייה.
הם לא מלבישים את פרינסס חם מספיק. המעיל שלה תמיד פתוח.
התנגדות, כבודו, המעיל שלה עבה מאוד.
טיילר לא עוטה את הכפפות שלו.
סליחה, הוא לא עוטה כפפות בחוץ
כי הוא לא רוצה שיהיה להן קר.
הוא נוהג בפראות. כמו איטלקי. אולי בגלל השתייה.
בסדר, בסדר… -שבי כבר.
זה לא קרב ראפ. -אבל אנחנו אנשים נחמדים.
הם נחמדים מדי! הם לא קשוחים מספיק.
אנחנו קשוחים. אנחנו קשוחים! יש לי קעקוע.
כן?
סליחה, נעמדתי בלי לדעת מה אני מתכוון להגיד.
זה ממש מתקדם היטב.
אני לא רוצה שהם יקבלו את הילדים. -למה לא?
כבר איבדתי את הבת שלי. לא אאבד גם אותם.
זה מה שאת חושבת שאנחנו רוצים?
אני חושבת שכדאי שנצא להפסקה קטנה ונחזור לפינות שלנו.
היא לא שונאת אותנו.
היא פשוט אוהבת אותם.
היי. הנה אתם.
אני הולך לשירותים, מותק.
ילדים!
אני מכירה את התחושה כשכמעט מאבדים את הילדים האלה.
איש לא יאבד אף אחד.
הם לעולם לא יהיו שלנו לגמרי.
נרצה שתהיי לצדם.
טיילר! מה אמרתי לך? מה אמרתי לך, טיילר?
את תהיי הסבתא השנייה הכי מפחידה שלהם.
תפסתי אותך!
אני חייבת לחשוב על מה שהבת שלי הייתה רוצה בשבילם.
ואני לא יודעת. אני לא…
ניק, כדאי שנחזור לשם, מותק. -כן.
אני חושבת שאת צריכה לחזור לשם ולהגיד מה שאת רוצה.
כי את סבתא שלהם, ומותר לך לעשות מה שאת רוצה.
מספיק.
מה אמרתי לכם? תהיו בשקט.
בסדר. אני מאמינה שכולם נשמו נשימה עמוקה.
גברת ריד אומרת שהיא רוצה להמשיך.
כן.
- אנחנו מחוץ לבית שלנו -
אני חושבת שייתכן שהיא כן הייתה רוצה בזה.
הבת שלי.
אני חושבת שזו הסיבה שהיא קראה לה פרינסס (נסיכה).
כי נסיכות ניצלות.
טפלו בהם יפה.
כדאי שנוריד את הידיים שלנו.
אנחנו נראים כאילו זיכו אותנו מהרשעה קודמת.
קדימה!
- זו בת… ובן! -
יש!
בואי.
ג'ירפות הן כבדות.
היה רגע שאי אפשר היה לדעת מה יקרה. כן.
בוו.
בואי להכיר את כולם. -אני לא יכולה, יקירה.
לא, אנחנו רוצים מאוד שתעשי את זה. -לא.
בסדר. כן, בסדר.
יופי.
תודה.
כולם, תכירו את בוו.
שלום, בוו. היי, בוו.
בוו, אלה כולם. -שלום לכולם.
אז זהו זה.
סופה של ההתחלה. -כן.
אני חושב שכך נראה הכול.
חבל שלא הכול יקרה כאן.
לאן נלך? -אני לא יודע.
אני לא יודע, אבל אהיה לצדך לאורך כל הדרך. בסדר?
אני חייבת להתחיל לארוז דברים.
בסדר.
שיהיה בהצלחה. נתראה אחר כך. -כיף. אתה כיפי מאוד.
ג'ייס, זו הסיבה שאתה מאבד את המפתחות שלך. -אלה לא המפתחות שלי.
המפתחות שלי בכיס שלי. -הם לא המפתחות שלי.
שכפלת אותם? לא? -לא.
הם עובדים.
מוזר.
נדבר על שכר הדירה כשיהיה לכם רגע.
היה לי קצת כסף ממכירת הבית ואני צריך תזרים מזומנים.
אני צריך שתעזבו את הדירה כשלורן תגיע לגיל 21.
פרדי.
תשמעו, יש לי הרגל
של להבין כמה אני אוהב אנשים רק אחרי שהם עוזבים.
אז אני חושב שהכי טוב שתישארו כאן.
בחיי, חבר.
אתם רואים? אני לא מניאק.
שכר הדירה לא עלה כבר זמן מה,
אז ייתכן שהוא יעלה מעל לאינפלציה.
בסדר, זה כבר מוזר.
שכר דירה בראשון לכל חודש, בסדר?
כלומר…
- "פינות אפלות" רומן מאת קרן ניומן -
- עדכון פיננסי, התראה -
- ספרי פאראדיי מתרסקת. -
- שרון תומאס אדמס -
- מחיאות כפיים -
- רעיונות -
- צחוק -
- מוצרים יבשים, ירקות טריים קופסאות שימורים -
אימא!
-אימא!
אלוהים.
זו אני.
כן.
בסדר, ילדים. אני באה.
תרגום: אסף ראביד