KAD ESAM PRECĒJUŠIES
"Tāpēc neuzskatu, ka Nikija un Džeisons būtu piemēroti
Princesei un Taileram."
Tas gan bija pamatīgi.
Klau, nav tik traki. Tur…
Džeis, bija briesmīgi jau no paša sākuma.
-Viņa tiešām tiesā tā teiks? -Jā.
-Neticami!
-Jā. -Ko tas vispār nozīmē?
Vai to, ka bērnus zaudēsim?
Viņi jau nav mūsu, ne? Vēl nav.
Redzēsim, kas notiks tiesā.
Pirms trim mēnešiem domāju, ka bērni būs mūsu.
Domāju, ka apprecēsimies, dzīvosim šajā dzīvoklī.
-Un tagad… -Nekas mūs nekavēs
apprecēties, skaidrs? Pat ja būsim bezpajumtnieki.
Patiesībā man patīk ceremonijas ārā, tā ka…
Es jau biju iztēlojusies, saproti? Ka būs arī bērni.
Nu…
tad cerēsim, ka nezaudēsim viņus. Ei!
-Bez bērniem nav nekādas kāzas. -Vispār Ziemassvētki, bet nekas.
-Tēju gribi? -Labprāt.
Vai zini?
-Darām to! -Ko tad?
Apprecamies.
Ko?
Apprecēsimies!
Mēs taču to jau izrunājām. Es teicu jā.
Nav jau šofera tiesības.
-Par jaunu nav jāpiesakās. -Nē, es domāju - šodien.
-Ko tu runā? -Apprecamies!
Apprecamies šodien, kamēr mums vēl ir bērni!
Kāpēc ne? Atļauja man vēl ir - kopš bildinājuma.
Tu runā nopietni?
Klau, mēs gribam, lai viņi tur ir klāt, vai ne?
Un šī varbūt ir pēdējā diena, kad… Aizmirsti. Es runāju muļķības.
Aizmirsti. Viss kārtībā.
Labi.
Tiešām?
-Jā. Precamies! Es gribu. -Ja?
-Ja? Labi! -Es gribu precēties!
Bet mums 15.30 ir tiesa.
Kā līdz 15.30 sarīkosim kāzas?
Mums taču ir divi mazi palīgi, ne?
Pilnīgi noteikti. Jā, nē. Es labprāt pagaidīšu.
Mostieties! Mostieties! Visi augšā!
Nu, vai jums prāts nesas uz dullībām?
-Nē. -Nē.
-Labi. -Jā. Labi, saprotu.
-Jā. -Jo mēs šodien gribam apprecēties!
Labi, jā. Rezervējiet, mēs ņemam! Liels paldies.
Lieliski. Klau, 13.30 viņiem ir brīvs, jo Emilija un Pols ir izšķīrušies!
-Jā! -Jā!
Kurš par ko būs atbildīgs?
-Tērpi! -Un ēdieni!
Nu labi.
Tātad tu izvēlēsies tērpus, tu - ēdienus.
Ko mēs vēl gaidām? Laižam precēties!
Bērni! Iztīrīsim zobus!
Tērpi? Nu, tērpi ir pats galvenais.
Būs labi.
Tā. Tavs tētis apsolīja ar mums satikties.
Lieliski. Klau, par gredzeniem.
Nedomāju, ka mums ir tik daudz naudas vai laika, lai nopirktu…
-Nē, man gredzeni nav svarīgi! -Skaidrs, tad labi.
Un klāt esam!
Tikai nesaki, ka vajag kāzām. Tad būs dubulta cena.
Labi. Nāciet iekšā!
-Sveiki. -Sveiki.
Diemžēl mums ir neparedzētas bēres.
Man ļoti žēl.
Jā, tāpēc mums ātri vajag puķes.
-Protams. Jā. -Jums droši vien nebūs nekā
tāda līksma un koša?
-Tā viņš būtu gribējis. -Nuja. Jā.
Elij! Vai parādīsi dāmai sniega rozes, lūdzu?
-Paldies. -Lūdzu.
Vai viss labi?
Jā, labi, liels paldies. Jā, viss labi.
Dzirdēju, ka tas bijis pēkšņi.
Jā. Pirms kādas stundas, tā ka…
-Vai vismaz mierīgi? -Ne gluži. Nē. Bērni kliedza.
Ja godīgi, par to domājām jau labu brīdi,
tāpēc ir laba sajūta, ka beidzot bise izšāvusi.
Beidz ar viņu runāt, lūdzu.
-Šīs ir ideālas. Paldies. Jā. -Nuja.
Labi, par šīm būs 45.
Skaidrs. Varbūt bērēm ir atlaides?
Es varētu nolaist uz 40.
Jā, lieliski!
Tā, nu, puķes ir.
Aiziet, sitiet saujā! Nu re! Labi, laižam! Aiziet!
Re, kur viņš ir! Sveiki!
-Sveiki! -Sveiki!
Paldies, Vik. Būs vieglāk, ja mēs sadalīsimies. Tiksimies tur!
Tā, šie abi atbild par tērpiem un ēdienu.
-Nē! Ēdieniem un tērpiem! -Nē! Ēdieniem un tērpiem!
Nezinu, ko mēs darīsim, bet sāksim darīt.
-Ejam! -Jā, bērni. Labi.
-Atā! -Nu labi, tad…
Tā, nē. Džeis, man pirms kāzām tevi nevajadzētu redzēt.
-Tas ir uz nelaimi. -Ko tu runā? Mēs to darām visu dienu.
Nē. Es kopš deviņiem miedzu acis, bet nu man jau sāp galva. Pašķirsimies!
Es iešu meklēt kaut ko zilu, palienētu, jaunu un vecu.
Tādu secību dzirdu pirmoreiz. Lai veicas!
-Pārbaudīsi, vai visi uzlūgti? -Neuztraucies, būs.
-Atver acis! -Piedod!
-Nē! -Atver acis!
Tiekamies te pēc stundas!
-Labi? -Labi. Atā!
Kāzas ir 13.30, tiesa - 15.30.
Man nav daudz laika, tāpēc derēs jebkas palienēts.
Nē, es tos atradīšu.
-Mazel tov! -Paldies!
-Es steidzos, Skot. -Uzrakstīju tev dzejoli.
Lūdzu, nē. Nē, nevar būt! Cik burvīgi.
-Vai ne? Jā. -Jā.
Un es, tā sakot, esmu nolicis savu spalvu. Tāpēc šis ir mans pēdējais.
Gribu, lai tas tiek tev. Iesaku pasniegt…
KAS IR MĪLESTĪBA?
…kopā ar Vivaldi un labu konjaku. Ne jaunāku par 2005. gadu.
Un - par tostiem runājot.
Domāju, ka nekas nesniegs tādu gandarījumu kā tosts
no paša pūstas glāzes.
Skot! Es teicu, ka iepīšu sarunā to, ka esi bijis stikla pūšanas kursos.
Tev tas nav jādara.
Skaidrs.
Nuja.
Atradu!
-Kas tas ir? -Mani auskari. Kaut kas palienēts.
Tie ir mani. Tu tos nozagi!
-Nē! -Kārena, cik sen tie jau ir pie tevis?
Neticami!
-Es tev prasīju… -Es gribu, lai tu esi krustmāte.
Zinu, ka tā teici, lai mainītu tēmu, bet man vienalga.
Un dzejoli skaļi nelasi. Tur ir kādas piecas rindiņas no Kītsa.
Labi. Tas tad būs mans palienētais.
Nu vajag kaut ko jaunu.
Kaut kas jauns.
Jā, nē, to es sapratu.
Neciešami. Visi izskatās vienādi.
Man gredzeni liekas pats labākais. Man patīk lieli žesti.
Nepadevās man mazie.
Kādi? Nelaist pa kreisi?
Ja varat atļauties nedaudz vairāk, mums ir 18 karātu.
Skaisti, ne? Jā. Tāds jauks smagums, vai ne?
Labi… Nē. Tas ir par daudz.
Jā. Nē, tev taisnība. Gredzenu viņai nemaz nepērc.
Nopērc grāmatnīcas dāvanu karti un vannas putas. Viņa ir tā vērta.
Jā gan, viņa ir tā vērta. Vai es varēšu maksāt pa daļām?
-Ja lielāko daļu iemaksātu uzreiz… -Atvainojiet.
-…un atlikušo nākammēnes… -Baidos, ka ne.
Skaidrs. Labi.
-Bet šie ir īstie! -Man tik daudz nav.
-Es tev starpību piemetīšu. -Ko? Nē.
Man jāmaksā pašam. Tāpēc jau trīs nedēļas braucu maksimumstundās,
lai varētu atļauties četras piektdaļas gredzenu. Nu…
Tu pirksi pats. Naudu tu man atdosi. Nu taču!
Es taču savam labākajam un vienīgajam draugam varu aizdot pāris simtus.
Nē, es tā nevaru. Es nevaru. Nē.
Džeison…
Saki jā.
-Nē. Nē, vecīt. -Ei…
Saki jā.
Jā.
-Tev viss ir? -Čau!
Gandrīz. Tu ielūdzi visus?
Jā. Nosūtīju grupas īsziņu, tā ka…
Kārena savējās organizēja 8 mēnešus.
Mēs - šo rītu. Un es nopirku kafiju.
Mums jārīko olimpiskās spēles.
Nu, roka man aprakstīta vairāk nekā citām līgavām.
KĀRENA - FRIZŪRA - MŪZIKA
-Un šis? -Mūzika, jā. Nē, bet nekas.
Kur mēs no rīta ņemsim mūziku, ne?
Nē…
DZIMTSARAKSTU NODAĻA
Tas ir neprāts. Mans vienīgais dēls, un tā tu to dari?
Piedod, mamm.
Es vispār nevarēju sapucēties. Es biju bridža klubā.
Sandra, jūs izskatāties fantastiski.
Jā, nu, vairumu savu draugu es neciešu, tāpēc ģērbjos, lai viņus pārspētu.
Nāciet šurp, jūs abi divi!
Sveicam. Pārslas? Gumijkončas? Parastās. Asās.
Es ņemšu aso.
Laba izvēle.
-Sveiki! Sveikiņi! -Čau, Džena!
-Jā, to varam. -Nikij!
Ak dievs! Džena!
Piedod, esmu sasvīdusi. Nāku no jogas.
-Bet es varu sēdēt uz dvieļa. -Izbeidz.
Es atvedu Cisu. Tas nekas?
-Jā. -Un viņas puisi.
Sveika!
Viņš ir tik jauks! Mēs visi labi satiekam.
Džena, es tikai nedomāju, ka nāksi, jo es pirms piecām dienām tevi atlaidu.
Jā, to biju pilnīgi aizmirsusi.
Nē, tas ir labākais, kas ar mani noticis.
Mums ar Cisu būs kopīgs bizness.
-To sauc Džisa. -Ak dievs, cik jauki!
-Kas par biznesu? -Piegādes serviss
celtniecības un jumiķu darbiem.
Skaidrs. Tas ir lieliski!
-Ak dievs, kā es uztraucos! -Nevajag!
Pagrūti, protams, ir, jo trūkst inventāra datu,
bet mēs izmantojam ārpakalpojumus un lēni augam - atkarībā no ienākumiem.
Nuja. Labi. Par to man prieks.
Johaidī, kur tu biji? Mums pēc desmit minūtēm jāsāk.
Kas ir? Jūs taču viņiem ļāvāt izvēlēties tērpus. Te ir jūsējie.
Nevajadzēja viņiem ļaut lasīt tās vecās grāmatas, ko atnesa mamma.
Rasismu viņa izsvītroja, bet visu sasodīto seksismu atstāja.
Nekas. Mūs vēl nevar uzskatīt par dīvainiem.
Knapi.
Paldies. Cik pulkstenis?
13.30. Jāpasteidzas.
Nāc nu! Sākam!
Polam ļoti patika pūces. Diemžēl Emilijai ne.
Tāpēc arī viņi atcēla.
Dosimies?
Jā.
-Sveika! -Sveika.
-Diezgan pārdroša izvēle, ne? -Vai ne?
Jā.
-Laikam pārprata, kas ir "puķu meitene". -Skaidrs.
Un īsti nezinām, kāpēc bija vajadzīga žirafe, bet…
Ei, tēt! Nāc!
-Ja? -Jā.
-Burvīgi. -Paldies.
-Tev viss kārtībā? -Jā.
Tās ir tev.
Liekas, tagad mūs var uzskatīt par dīvainiem.
-Piedod. -Nē.
Nē, nu ir tieši tā, kā es vienmēr esmu iztēlojusies.
Dāmas un kungi, mēs esam sanākuši, lai salaulātu…
-Tikai ātri. -…ātri salaulātu Emiliju un Polu.
-Nikiju un Džeisonu. -Atvainojiet.
Nikiju un Džeisonu draugu un radu klātbūtnē.
Liekas, jūs viens otram gribējāt teikt dažus vārdus.
Jā.
-Es gribu. Jā. -Jā, saki tu.
Nikij!
-Kopš brīža, kad iepazināmies… -Jā.
-…es zināju, ka vienmēr mīlēšu tavu… -Nuja.
-Labi, smaidu. -Jā.
Tavu enerģiju, tavu neizsmeļamo prieku, laipnību, drosmi,
empātiju, sapratni, humora izjūtu.
Vai dieniņ.
Nikij, vai teiksiet…
Uzticams, romantisks, kārtīgs, jautrs. Tas, kā tu izskaties, kad smejies.
Seja.
-Labi. -Viss kārtībā.
-Mēs zinām, ko pret otru jūtam. -Jā.
Džeison, vai tu ņemsi Nikiju par savu sievu,
lai dalītu ar viņu savu dzīvi,
lai viņu mīlētu un balstītu it visā, ko nesīs dzīve?
Jā.
Un, Nikij, vai tu ņemsi…
Ņemšu, jā.
Ir sena tradīcija - līgavai un līgavainim mīt gredzenus.
Mums gredzenu nebūs.
Skat! Jā.
-Džeison! -Malacis, vecīt.
Lūk.
Tu zini, ka derēs?
Der.
-Nezinu, vai šis derēs. -Skaidrs.
Nuja. Nu, parakstieties reģistrā, un jūs esat precēts pāris.
Nē, pag. Piedod. Es gribu pateikt kaut ko nopietnu.
Ak dievs. Man nepadodas atrast īstos vārdus.
Kad cilvēks stāsta, ka ir laimīgs, viņš izklausās pēc idiota.
Vai ne?
Bet varbūt laime ir neuztraukties, ka citi tevi uzskata par idiotu.
Tāpēc es vienkārši pateikšu.
Es esmu tik ļoti iemīlējusies.
Un es esmu tik laimīga.
Labi.
Pateikt viņiem, ka neesam Emilija un Pols?
-Nē! Es gribu bildi ar pūci. -Labi. Uzmanīgi!
Nu re!
Noskūpsti viņu!
Nu labi, valdieties!
-Apsveicu! Fantastiski! -Paldies.
Ja kas, es laikam tev esmu nopelnījis drusku naudas.
-Ak tā? -Jā.
Es šo to nošortoju.
Neliela izdevniecība. Bet, ja godīgi, man ir tāds enerģijas pieplūdums!
Jauki. Esmu badā.
-Tas ir kāzām? -Nē, tā ir burgeru mašīna.
Nāc nu!
Ei, bērni! Mums ir tāds prieks, ka jūs varējāt būt klāt un visu redzēt.
Tagad jūs kādu laiciņu paliksiet pie Džona un Džillijas, labi?
Un mēs aiziesim pie tiesneša, labi?
Mēs gribam, lai zināt: lai kas arī notiktu, mēs jūs mīlam.
-Mēs jūs ļoti mīlam. -Ļoti.
-Ļoti. Nāciet šurp! -Nāciet!
Draugi! Čau. Vai es neiztraucēšu?
Es aizmirsu jums pasniegt kāzu dāvanu.
Tāpēc… es tepat nolikšu.
Nu, nāciet! Ejam!
-Mamm, paņemsi puķes un kēksiņus? -Jā, labi.
Nikij! Nāc, mīļā.
Jā. Piedod.
-Ko jūs darāt? -Mēs iesim jums līdzi.
Lūdzu, vecīt. Un ko ņemsi tu, vecīt?
Vai jums ir laša aspiks?
Diemžēl tikko pēdējo pārdevām, vecīt.
Arančīni bumbiņas?
Skot, ko tu dari? Nāc!
Laika ir pietiekami?
Jums viss izdosies.
Es viņu neredzu.
TIESAS ZĀLE
Diez vai ieradusies.
Varbūt viņa nav…
Labi. Varbūt viņa mainījusi domas.
Nē, tā neizskatās.
-Labdien. -Labdien.
-Nesaprotu. Kāpēc viņa mūs ienīst? -To mēs tūlīt uzzināsim.
Tas brīdis ir klāt.
Jā. Jā, tas brīdis ir klāt.
-Ejam. -Labi.
NOTIEK ĢIMENES TIESAS SĒDE
8.00 - 18.00
Tā, kas ir ieradušies?
Džeisons Ross.
Jā, paldies, jūsu godība.
Es jau kādu laiku esmu mēģinājis saprast,
kā vislabāk izteikt to, ko šie bērni mums nozīmē.
Un cik ļoti viņi mūs ir mainījuši.
Un varu pateikt tikai to, ka manā bērnībā
mans tētis uz pludmali gāja plisētās biksēs un pletkreklā.
Un tagad viņš stāv tur ārā, saģērbies kā burvis ar burvju nūjiņu,
kuru - es skaidri zinu - viņš pirka atsevišķi.
To viņi ir panākuši 12 nedēļās.
Mēs šodien apprecējāmies,
jo nespējām iedomāties sevi to darām bez viņiem.
Un, godīgi sakot, mēs vairs neko negribam darīt bez viņiem.
Un tas ir viss, ko es gribēju teikt.
Skaidrs. Paldies jums. Es gan tikai pārbaudīju vārdus.
Ā, skaidrs.
Tātad Džeisons Ross?
Jā, jūsu godība. Tas biju es, kurš runāja. Paldies.
-Nikija Ņūmena? -Jā.
Un Beverlija Rīdas kundze.
Jā.
Labi. Tātad esam šeit Princeses un Tailera dēļ. Paldies, ka ieradāties.
Cik saprotu, Rīdas kundzei ir ģimenes paziņojums. Vai tā ir?
-Jā. -Rīdas kundze.
Velns parāvis, viņai ir grāmatzīmes.
Viņiem nav ne dzīvokļa, ne naudas, un viņam ir azartspēļu atkarība.
Atvainojiet, tā nauda tika ieguldīta, nevis nospēlēta.
Tā ir atkarība - gluži kā viņa dzeršana.
Viņam nav atkarība no alkohola!
Ja kas, viņš vienmēr saka man, lai es…
Viņam nav atkarība no alkohola.
Viņi Princesi par plānu ģērbj. Jaka viņai vienmēr ir vaļā.
Protestēju, jūsu godība. Viņai ir biezs džemperis.
Taileram nekad nav dūraiņu.
Piedodiet, nē. Viņš dūraiņus nevelk, jo negrib, lai tiem ir auksti.
Viņš brauc haotiski kā itālietis. Varbūt dzeršanas dēļ.
-Labi. Atvainojiet… -Apsēdieties.
-Šī nav nekāda repa cīņa. -Bet mēs esam labi cilvēki.
Pārāk labi! Viņiem trūkst krampja.
Mums ir krampis. Mums ir krampis! Man ir tetovējums.
Jā?
Atvainojiet, piecēlos nezinot, ko teikšu.
Nu, sokas vienkārši fantastiski.
-Es negribu, lai bērni tiek viņiem. -Kāpēc ne?
Meitu jau esmu zaudējusi. Es nezaudēšu arī viņus.
Vai to mēs, jūsuprāt, gribam?
Domāju, mums jātaisa pauze un jāatgriežas katram savā ringa stūrī.
Viņa mūs neienīst.
Viņa vienkārši mīl viņus.
Ei! Nu re!
Aiziešu uz tualeti, labi?
Beidziet, bērni.
Es zinu, kā tas ir - šos bērnus gandrīz zaudēt.
Vairs neviens nevienu nezaudēs.
Viņi nekad nebūs tikai mūsu.
Mēs gribētu, lai jūs piedalāties.
Tailer! Ko es teicu? Ko es tev teicu, Tailer?
Jūs vienalga būtu otrā vecmāmiņa, no kuras visvairāk bail.
Noķēru! Tu vadi!
Man jādomā, kā būtu gribējusi mana meita.
Un es nezinu. Es nezinu…
-Nika, mums jāiet atpakaļ, mīļā. -Jā.
Man liekas, jums ir jāiet iekšā un jāsaka tas, ko gribat.
Jo jūs esat viņu vecmāmiņa un varat darīt, kā jums gribas.
Mierīgāk!
Ko es jums teicu? Klusu!
Tā. Domāju, ka esam ievilkuši elpu.
Rīdas kundze saka, ka grib turpināt.
Jā.
MĒS PIE MŪSU MĀJAS
Man liekas, ka varbūt viņa tā gribētu.
Mana meita.
Man liekas, ka tāpēc viņa viņu nosauca par Princesi.
Tāpēc, ka princeses tiek izglābtas.
Tikai gādājiet par viņiem.
Jānolaiž rokas. Citādi izskatās, ka mums atcelts spriedums.
Nāciet nu!
JUMS IR MEITENĪTE… UN PUISĪTIS!
Urā!
Žirafes ir smagas!
Vienu brīdi galīgi nebija skaidrs. Jā.
Beva!
-Nāciet ar visiem iepazīties. -To es nevaru, dārgā.
-Nē, bet mēs tiešām gribam. -Nē.
Nu labi. Jā, labi.
Lieliski.
Paldies.
Uzmanību, tā ir Beva.
Sveiki, Beva! Sveika, Beva!
-Beva, tie ir visi. -Sveiki, visi!
Nu tad viss.
-Sākuma beigas. -Jā.
Man liekas, ka tā izskatās "viss, ko sirds kāro".
Žēl, ka tas nenotiks šajā dzīvoklī.
-Kur mēs iesim? -Nezinu.
Nezinu, bet katru soli es speršu kopā ar tevi, labi?
Jāsāk likt kastēs mantas.
Labi.
-Veiksmi darbā! Tiksimies vēlāk. -Smieklīgi. Tu esi ļoti asprātīgs.
-Džeis! Lūk, kāpēc tu zaudē atslēgas. -Tās nav manas atslēgas.
-Manējās ir man kabatā. -Manas arī tās nav.
-Tu uztaisīji kopijas? Nē? -Nē.
Der.
Savādi.
Par īri parunāsim, kad jums būs brīvs brīdis.
Bija palikusi nauda no mājas pārdošanas, un man vajag stabilus ienākumus.
Nu, kad Lorēnai paliks 21, tad gan jums būs jāiet prom.
Fredij.
Klau, man ir tāds paradums:
tikai tad saprast, cik ļoti es cilvēkus mīlu, kad viņi ir aizgājuši.
Tāpēc būtu labāk, ja jūs abi paliktu, kur esat.
Sasodīts, vecīt!
Redzat? Neesmu riebeklis.
Īres maksa labu laiku ir stāvējusi uz vietas,
tāpēc varbūt piedzīvosiet kāpumu.
Labi, nu jau kļūst dīvaini.
Īre jāmaksā pirmajā datumā, ja?
Nu…
TUMŠIE NOSTŪRI KĀRENAS ŅŪMENAS ROMĀNS
FINANŠU ATJAUNINĀJUMS BRĪDINĀJUMS
IZDEVNIECĪBA FARADAY BOOKS BANKROTĒ.
ŠĒRONA TOMASA ADAMSA
APLAUSI
IDEJAS
SMIEKLI
KALTĒTĀS PRECES - SVAIGI DĀRZEŅI KONSERVI
Mammu!
-Mammu! -Mammu!
Ak dievs!
Tā esmu es.
Jā.
Jā, bērni, nāku!
Tulkojis Imants Pakalnietis