"Sammanfattningsvis tror jag inte att Nikki och Jason är lämpliga
för Princess och Tyler."
Tja, det var grundligt.
Alltså, så illa är det inte. Det…
Jase, det var illa redan när du började läsa.
-Tänker hon säga det där i rätten? -Ja.
-Helt otroligt.
-Ja. -Vad betyder det egentligen?
Betyder det att vi kan mista barnen?
Tja, de är ju inte våra. Inte än.
Få se vad som händer vid prövningen idag.
För tre månader sen trodde jag att vi skulle få dem,
att vi skulle gifta oss, att vi skulle bo i den här lägenheten.
-Och nu… -Inget kan hindra oss
från att gifta oss. Även om vi är hemlösa.
Jag gillar faktiskt utomhusbröllop, så…
Jag hade en vision, du vet. Att barnen skulle vara där.
Tja…
…låt oss hoppas att vi inte mister dem. Okej?
Inget riktigt bröllop utan barn.
Du tänker på jul, men okej.
-Vill du ha en kopp te? -Gärna.
Vet du vad?
-Vi gör det. -Gör vadå?
Gifter oss.
Va?
Vi gifter oss.
Vi har redan gått igenom det här. Jag har redan sagt ja.
Det är inte ett körkort.
-Men behöver inte förnya det. -Nej, jag menar idag.
-Vad pratar du om? -Vi gifter oss.
Vi gifter oss idag medan vi ännu har barnen.
Varför inte? Jag har kvar licensen från när jag friade för tre månader sen.
Menar du allvar?
Vi vill ju ha dem med. Eller hur?
Och det här kanske är sista dagen som… Glöm det. Dumt av mig.
Glöm det. Det var dumt.
Okej.
Säkert?
-Ja. Vi gör det. Jag vill. -Säkert?
-Säkert? Okej. -Jag vill!
Men vi har prövningen kl 15:30.
Hur hinner vi ordna bröllop innan dess?
Vi har ju två små medhjälpare, eller hur?
Absolut, ja. Jag väntar gärna.
Vakna! Vakna, allihop!
Nå, känner ni er spontana idag?
-Nej. -Nej.
-Okej. -Ja. Jag förstår.
-Ja. -För vi ska gifta oss idag!
Okej, ja. Vi tar det. Tack så mycket.
Lyssna, de har en tid kl 13:30,
för Emily och Paul har gjort slut!
-Ja! -Ja!
Så vem har hand om vad?
-Kläder! -Och mat!
Okej, då.
Du har hand om kläderna. Du har hand om maten.
Vad väntar vi på? Vi går och gifter oss!
Barn, vi går och borstar tänderna.
Kläder? Det är en stor apparat.
Det ordnar sig.
Okej. Din pappa lovade möta oss.
Bra. Du, beträffande ringar
tror jag inte att vi har råd
eller tid att hitta det vi…
Jag struntar i ringar.
-Det är inte viktigt. -Bra.
Då är vi framme!
Säg inte att det är för ett bröllop. Då dubblas priset.
Okej. Kom nu.
-Hejsan. -Hej.
Tyvärr ska vi ha en oväntad begravning.
Jag beklagar.
Ja, så vi behöver lite blommor snabbt.
-Visst. -Så jag undrar om ni har nåt
ljust och glatt?
-Han hade önskat det. -Visst. Ja.
Ellie, vill du visa damen några julrosor?
-Tack. -Okej.
Är allt väl?
Jadå. Tack för att du frågar. Jadå.
Det gick visst fort.
Ja. Det var cirka en timme sen nu…
-Var det fridfullt? -Inte direkt. Ungarna tjöt.
Vi har faktiskt funderat på det ett bra tag,
så det känns bra att äntligen…
…komma till skott. Du vet?
Sluta prata med henne, tack.
-De här blir utmärkta. Tack. -Visst.
Jaha, det blir 45 för de där.
Okej. Har ni rabatt för begravningar?
Vi kan säga 40.
Ja. Så bra.
Okej, det var blommorna, det.
Okej, kom igen. Bra, nu sätter vi fart!
Där är han. Hej!
-Hejsan! -Hej.
Tack, Vic. Det blir mycket lättare om vi delar på oss, så vi ses där.
Okej, de där två har hand om kläder och mat.
-Nej, mat och kläder! -Nej! Mat och kläder!
Jag vet inte vad vi ska göra, men bäst att sätta fart.
-Kom igen. -Ja, ni två.
-Hej då! -Okej. Så…
Nej, Jase, jag borde inte se dig före bröllopet.
-Det betyder otur. -Vadå?
Vi har sett varann hela dan.
Nej. Jag har faktiskt sett oskarpt sen niotaget,
men nu har jag huvudvärk, så vi delar på oss.
Jag ska gå och hitta nåt blått,
nåt lånat, nåt nytt och nåt gammalt.
Ovanligt i den ordningen, men lycka till.
-Ser du till att bjuda alla? -Jadå. Oroa dig inte.
-Öppna ögonen. -Förlåt!
-Nej! -Öppna ögonen.
Vi ses här om en timme.
-Okej? -Okej. Hej då!
Bröllopet är 13.30 och prövningen är 15:30.
Jag jag har ont om tid, så vad som helst lånat går bra.
Nej, jag ska hitta dem.
-Mazel tov. -Tack.
-Jag har lite bråttom. -Jag skrev en dikt.
Nej, snälla. Nej. Det är fantastiskt.
-Visst är det? -Ja.
Och jag har liksom lagt pennan på hyllan. Så det är min sista.
Varsågod. Serveringsråd.
VAD ÄR KÄRLEK? AV SCOTT FILBERT
Servera med Vivaldi och ett glas fin cognac. Inget efter 2005.
Och på tal om skålar.
Det finns väl inget mer tillfredsställande än en skål
ur ett glas man blåst själv.
Scott, jag lovade ju nämna att du har gått på glasblåsarkurs.
Det där behövdes inte.
Jag förstår.
Okej.
Här är de.
-Vad är det här? -Mina örhängen. Nåt lånat.
De är mina. Du stal dem.
-Inte alls! -Karen, hur länge har du haft de här?
Du är helt otrolig.
-Jag har bett dig… -Jag vill att du blir gudmor.
Jag vet att du sa det för att byta ämne, men strunt i det.
Och läs inte dikten högt.
Det är typ fem rader av Keats där.
Okej. Då lånar jag det här.
Jag behöver bara nåt nytt.
Nånting nytt.
Ja, jag fattar.
Jag hatar det här. Alla ser likadana ut.
Jag älskar ringar. Stora gester är min grej.
Det var små gester jag inte klarade.
Vadå, som att vara trogen?
Om ni vill spendera mer, har vi några i 18 karat.
Oj, visst är de fina? Det är lite tyngd i dem, du vet.
Okej… Nej. Det blir för dyrt.
Ja. Du har rätt. Ge henne ingen ring.
Ge henne presentkort på en bok och lite skumbad. Hon är värd det.
Ja. Hon är värd det. Så, går det…
Går det att köpa dem på avbetalning?
-Om jag betalar huvuddelen nu… -Beklagar.
-…och resten nästa månad… -Tyvärr inte.
Okej. Jag förstår.
-Men det är dem ni ska ha. -Jag har ju inte råd.
-Jag lägger mellanskillnaden. -Va? Nej.
Jag måste betala för dem. Det är ju därför jag har slitit så,
att kunna betala fyra femtedelar av ringarna. Jag menar…
Du köper ju dem själv. Du betalar tillbaka sen. Kom igen.
Jag kan låna min bäste och ende vän några hundra i en månad.
Nej, jag kan inte. Nej.
Jason…
Säg ja.
-Nej, kompis. -Du…
Säg ja.
Ja.
-Har du allting? -Hej.
I princip. Har du bjudit alla?
Ja. Jag skickade ett grupp-sms…
Karens bröllop tog åtta månader.
Vi gör det på en förmiddag. Och kaffe.
Vi borde organisera nästa OS, raring.
Det står mer på handen än på andra brudar.
BLOMMOR - KAREN - HÅR - MUSIK
-Det där, då? -Musik. Nej, men det gör inget.
Vi lär inte hinna ordna musik på en förmiddag.
Nej…
VIGSELBYRÅ
Det här är inte klokt. Min ende son, och så gör ni så här.
Förlåt, mamma.
Jag har inte hunnit göra mig klar. Jag var på bridgeklubben.
Sandra, du är jättefin.
Nåja, jag avskyr mina vänner, så jag klär upp mig för att bräcka dem.
Kom hit med er.
Välkomna. Cheerio? Haribo? Vanlig. Syrlig.
Jag tar en syrlig.
Bra val.
-Hej. -Hej, Jen.
-Ja, det kan vi göra. -Nikki.
Herregud! Jen!
Förlåt. Jag är svettig. Jag kom direkt från yogan.
-Jag kan sitta på handduken. -Sluta.
Jag tog med Tinkle. Går det bra?
-Ja, absolut. -Och hennes pojkvän.
Hej.
Han är jättetrevlig. Vi kommer bra överens.
Jag trodde inte att du skulle komma
eftersom jag avskedade dig nyligen.
Ja. Det hade jag helt glömt.
Nej, det är det bästa som hänt mig.
Tinkle och jag har startat företag ihop.
-Det heter Jinkle. -Jösses, så sött.
-Vad är det? -Ett leveransföretag
för byggmaterial och takmaterial.
Okej! Så bra!
Oj, vad nervös jag är.
Var inte det.
Bristen på inventariedata är visserligen en utmaning,
men vi outsourcar anställning och utökar sakta
beroende på kassaflöde.
Okej. Tja, det låter betryggande.
Var tusan har du varit? Det börjar om tio minuter.
Vadå? Ni lät dem ju välja kläder. Här är era.
De borde inte ha fått läsa de där gamla böckerna mamma gav oss.
Hon strök över allt rasistiskt
men lämnade kvar allt sexistiskt.
Det är okej. Vi är i alla fall inte bisarra.
Inte riktigt.
Tack. Vad är klockan?
13:30. Vi måste sätta fart.
Kom igen. Nu gör vi det.
Paul gillade verkligen ugglor. Men inte Emily, tyvärr.
Därav avbokningen.
Ska vi?
Ja.
-Hej. -Hej.
-Vilket djärvt val. -Visst är det?
Ja.
-Hon missförstod nog blomsterflicka. -Ja.
Och det där med giraffen förstår vi inte, men…
Pappa! Kom!
-Allt bra? -Ja.
-Vad fin du är. -Tack.
-Allt väl? -Jadå.
De här är till dig.
Vi kanske just blev bisarra.
-Jag är ledsen. -Nej.
Nej, det här är precis som jag alltid har tänkt mig det.
Mina damer och herrar, vi är samlade idag för att viga…
-Men snabbt. -…snabbt viga Emily och Paul.
-Nikki och Jason. -Förlåt.
Nikki och Jason. Inför deras vänner och familjer.
Ni har visst några ord ni vill säga till varandra.
Ja.
-Det har jag faktiskt. Ja. -Ja, börja du.
Nikki.
-Från stunden vi möttes… -Ja.
-…visste jag att jag skulle älska ditt… -Okej.
-Okej, leende… -Japp.
…din energi, din gränslösa glädje, vänlighet, ditt mod,
empati, förståelse, sinne för humor.
Kära nån.
Nikki, har du några ord…
Pålitlig, romantisk, hygglig, rolig. Hur du ser ut när du skrattar.
Ditt ansikte.
-Okej. -Det är okej.
-Vi vet hur vi känner för varandra. -Ja.
Jason, tar du Nikki till din hustru,
att dela ditt liv med henne,
att älska, trösta och stödja henne, i nöd och lust?
Ja.
Och Nikki, tar du…
Jadå.
Det är en gammal tradition att man utväxlar ringar.
Vi kör inte med ringar.
Se upp. Ja.
-Jason! -Bra gjort, kompis.
Så där.
Säkert att den passar?
Den passar.
-Jag vet inte om den passar. -Okej.
Jaha. Om ni skriver under här, så är ni gifta.
Nej, vänta. Förlåt, jag vill säga nåt ordentligt.
Herregud. Jag är inte bra på att säga det rätta.
När man pratar om att vara lycklig, låter man som en idiot.
Eller hur?
Men att vara lycklig kanske är… att inte bry sig om folk tycker det.
Så jag tänker säga det.
Jag är så kär.
Och så lycklig.
Okej.
Borde vi berätta att vi inte är Emily och Paul?
-Nej, jag vill ha ett foto med ugglan. -Okej. Försiktigt.
Där har vi den.
Ge henne en kyss.
Okej, nu räcker det.
-Gratulerar. Fantastiskt. -Tack.
Jag har faktiskt tjänat lite pengar åt dig.
-Har du? -Ja.
Jag kortsålde nånting.
Bara ett litet förlag. Men jag har aldrig känt mig så levande.
Härligt. Jättehungrig.
-Är det för bröllopet? -Nej, ett hamburgarstånd.
Kom nu.
Barn, vi är så glada över att ni var här och såg det där.
Följ med John och Jilly ett litet tag.
Vi ska gå och träffa domaren. Okej.
Vi vill bara att ni vet att vad som än händer, älskar vi er.
-Vi älskar er jättemycket. -Jättemycket.
-Jättemycket. Kom! -Kom.
Hör ni. Hej. Passar det nu?
Jag glömde att ge er bröllopspresenten.
Så jag ställer den här.
Okej, kom nu.
-Mamma, tar du de här och muffinsen? -Visst.
Nikki. Kom nu, raring.
Ja. Förlåt.
-Vad gör ni? -Vi följer med er.
Varsågod. Och vad önskas, kompis?
Har ni laxpaté?
Tyvärr sålde vi just den sista.
Arancini-bollar?
Scott, vad håller du på med? Kom!
Är vi i tid?
Ni fixar det här.
Jag ser inte till henne.
RÄTTSSAL
Hon är nog inte här.
Hon kanske inte…
Okej. Hon kanske har ändrat sig.
Nej, jag får inga såna vibbar.
-Hej. -Hej.
-Jag förstår inte varför hon hatar oss. -Det får vi snart reda på.
Nu gäller det.
Ja. Nu gäller det.
-Kom nu. -Okej.
FAMILJEDOMSTOL
Jaha, vem har vi här?
Jason Ross.
Ja. Tack, fru ordförande.
Jag har försökt komma på
hur jag bäst kan uttrycka vad de här barnen betyder för oss.
Och hur mycket de har förändrat oss.
Allt jag har kommit på är att när jag var pojke
brukade min pappa bära veckade byxor och långärmad skjorta på stranden.
Och nu stod han där ute utklädd till trollkarl med ett trollspö,
som jag vet att han gick och köpte särskilt.
Så mycket har de förändrat oss på 12 veckor.
Alltså, vi gifte oss idag,
för vi kunde inte tänka oss att göra det utan dem.
Och ärligt talat vill vi inte göra nånting utan dem mer.
Det var allt jag ville säga.
Jaha. Tack för det. Men jag ville bara bekräfta namnen.
Jaha.
Så, Jason Ross?
Ja, fru ordförande. Det var förstås jag som pratade. Tack.
-Nikki Newman? -Ja.
Och en mrs Beverly Reid.
Ja.
Jaha. Vi är här för Princess och Tyler. Tack alla för att ni kom.
Mrs Reid har visst ett uttalande. Stämmer det?
-Ja. -Mrs Reid.
Jösses, hon har en hel lunta.
De har ingen lägenhet, inga pengar, och stora spelproblem.
Ursäkta, det var inte spel. Pengarna investerades.
Det är ett missbruk, liksom hans drickande.
Han har inga alkoholproblem.
Snarare är det jämt han som säger åt mig att…
Han har inga alkoholproblem.
De klär inte Princess varmt nog. Hennes kappa är jämt oknäppt.
Protest. Hennes tröja är väldigt tjock.
Tyler bär aldrig sina vantar.
Förlåt, han bär inte sina vantar utomhus,
för han vill inte att de ska frysa.
Han kör oberäkneligt. Som en italienare. Det kanske är spriten.
-Okej. Ursäkta… -Sitt ner.
-Det här är ingen rapptävling. -Vi är snälla människor.
De är för mesiga! De är inte hårda nog.
Vi är hårda! Jag har en tatuering.
Ja?
Förlåt, jag reste mig utan att veta vad jag skulle säga.
Det här går ju strålande bra.
-Jag vill inte att de får barnen. -Varför inte?
Jag har redan mist min dotter. Jag vill inte mista dem också.
Är det vad du tror att vi vill?
Vi ska nog ta en liten paus och återgå till våra ringhörnor.
Hon hatar oss inte.
Hon bara älskar dem.
Hej! Där är ni.
Jag går på toan, okej?
Jag vet hur det är att nästan förlora de här barnen.
Ingen förlorar nån längre.
De skulle inte bara vara våra.
Vi skulle vilja ha dig med.
Tyler! Vad sa jag? Vad har jag sagt?
Alltså, du skulle bara vara den näst läskigaste mormodern.
Du är!
Jag måste tänka på vad min dotter hade önskat för dem.
Och jag vet inte. Jag…
-Nik, dags att gå in igen. -Ja.
Jag tycker att du ska gå tillbaka in och säga vad du vill.
För du är deras mormor, och du gör som du vill.
Sköt er nu.
Vad har jag sagt? Var tysta.
Jaha. Vi har väl alla tagit en paus.
Mrs Reid vill fortsätta, säger hon.
Ja.
VI UTANFÖR VÅRT HUS
Hon hade nog velat det här.
Min dotter.
Det var nog därför hon kallade henne Princess.
För prinsessor blir räddade.
Ta väl hand om dem, bara.
Vi borde ta ner armarna.
Vi ser ut som om vi fått våra domar upphävda.
Kom då!
DET ÄR EN FLICKA… OCH EN POJKE!
Ja!
Åh, du.
Giraffer är tunga!
Det stod och vägde ett tag. Ja.
Bev.
-Kom och träffa alla. -Det kan jag inte.
-Jo, vi vill det. -Nej.
Jaha. Okej, då.
Bra.
Tack.
Allihop, det här är Bev.
Hej, Bev! Hej, Bev.
-Bev, det här är allihop. -Hej, allihop.
Nu är vi där.
-Slutet på början. -Ja.
Jag tror att det är så här allting ser ut.
Trist att inte få göra det här.
-Vad ska vi göra? -Jag vet inte.
Jag vet inte, men jag är med dig vartenda steg på resan. Okej?
Vi måste börja packa.
Okej.
-Lycka till. Vi ses sen. -Kul. Jättekul.
-Jase. Du tappar jämt dina nycklar. -Det är inte mina nycklar.
-Jag har dem i fickan. -De är inte mina.
-Har du fått nycklar gjorda? Inte? -Nej.
De passar.
Konstigt.
Vi kan prata om hyran när ni har en stund över.
Jag hade pengar kvar från husförsäljningen och behövde en hyresinkomst.
Alltså, ni måste flytta ut när Lauren fyller 21.
Freddy?
Alltså, jag har en vana
att inse hur mycket jag älskar folk när de redan är borta.
Så jag tror att det bästa är att ni stannar precis där ni är.
För tusan, kompis.
Ni ser. Jag är inget arsel.
Hyrorna har stått still ett tag,
så ni kan få se en viss höjning.
Nu räcker det, tror jag.
Hyran betalas den första varje månad, okej?
Jag menar…
MÖRKA HÖRN EN ROMAN AV KAREN NEWMAN
FINANSNYTT
FARADAY BOOKS GÅR I KONKURS
APPLÅDER
IDÉER
SKRATTA
TORKADE VAROR - FÄRSKA GRÖNSAKER KONSERVER
Mamma!
-Mamma! -Mamma!
Jösses.
Det är ju jag.
Japp.
Okej, ungar. Jag kommer.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson