Välkomna till London Heathrow.
För er säkerhet, lämna inga personliga föremål utan uppsikt.
Det här är sista utropet för flight 822 till Kansas City.
Sista utropet för flight 822.
TREVLIG RESA! JAG ÄLSKAR DIG!
Passagerare Lasso. Uppsök biljettdisken.
Söker passagerare Lasso. Vänligen uppsök biljettdisken.
Kompis, vi måste dra. Kom. Vi går.
Din mamma messade dig.
Kom igen, gå.
- Henry Lasso. Passagerare Henry Lasso. - Hej, här är vi. Här är vi.
Jag ber om ursäkt. Vi blev distraherade.
Grabben försökte låsa upp Prinsessan Peach i Super Smash Bros.
Förstår precis.
Jag höll en flight till Sydney gisslan
tills jag klarade sista nivån i Breath of the Wild.
Det känns som en eventuellt kinkig sak att säga här, men jag uppskattar det.
Hej, Henry. Kul att se dig igen. Ser du fram emot att komma hem?
Till alla mina leksaker? Ja.
Till mitt lands politiska landskap? Inte direkt.
Jag brukar somna framför CNN.
Okej, killen. Då gör vi dig flygredo.
iPad:en är laddad med en massa filmer,
så du behöver inte kolla grannens skärm, okej?
Ju färre filmer om clowner i kloaker desto bättre, va?
Amen, Big Ben.
Just det.
- Jag har gjort nåt åt dig, pappa. - Vadå?
Nämen.
En superliten Premier League-trofé? Suveränt!
Jag längtar efter att dricka champagne ur den.
- Bara tills du vinner den riktiga. - Man vet ju aldrig, eller hur?
Jag beklagar, mr Lasso, men vi har ont om tid.
Självklart. Okej.
Sex veckor går fort när man har roligt, visst?
Gör mig en tjänst. När du kommer hem,
ger du mamma en kram från mig och hälsar att jag älskar henne?
Men tills dess får du krama mig. Kom.
Okej.
- Okej. Du. Jag älskar dig, kompis. - Jag älskar dig också, pappa.
Då så. Okej. Iväg med dig.
Kom igen.
Passagerare på flight 2492 med destination JFK, nu börjar boardingen.
...till Amsterdam har försenats och kommer nu avgå från gate 17.
Vi ber om ursäkt för eventuella besvär.
- Godmorgon, Ted. - Hej, Doc.
- Hur mår du? - Jag mår bra. Ja.
- Hur gick avlämningen? - För mig eller honom?
För det blir två helt olika svar. Men jag är okej. Tror jag. Jag vet inte.
Jag känner mig skyldig över att grabben flyger ensam igen, du vet?
Jag förstår, Ted. Men barn återhämtar sig lätt.
En känsla av autonomi i Henrys ålder är nyttigt för honom.
Jag vet. Det är sant.
Jag minns när jag glömdes kvar på skolan i Henrys ålder.
Jag hjälpte vår lokalvårdare, mr Maher, att städa halva skolan
innan pappa kom ihåg att hämta mig.
Han betalade mr Maher för att ha passat mig.
När jag kom till skolan nästa dag,
gav mr Maher mig pengarna som lön för mitt arbete.
Med pengarna köpte jag honom en gåva som tack,
men jag hann inte ge den till honom, för han blev påkörd av ett tåg.
- Oj, det väntade jag mig inte. - Och mr Maher väntade sig inget tåg.
Hur är det på jobbet?
- Ser du positivt på kommande säsong? - Ja. Visst.
Fast ibland undrar jag vad fasiken jag gör kvar här.
Jag menar, jag vet varför jag kom,
men jag får inte grepp på varför jag stannar.
- Du ger inte upp, Ted. - Visst. Visst. Ja.
Men min närvaro här kanske gör mer skada än nytta i nuläget?
Som en man sa en gång: "Tvivel kan bara raderas med handling."
- Den gillade jag. - Visste väl det.
- Vi har bara några minuter kvar. - Okej.
Är det fortfarande okej om jag ställer personliga frågor?
Just nu, ja. Varsågod.
Hej!
Jisses Amalia, jag älskar den där hatten.
Visst känner jag igen dig från serien Läckande blöjor?
- Okej, då så. Dejtar du nån? - Pass.
Du brukar svara nej på den.
- Vilket lag jobbar du med nu? - Hemligt.
- Okej. Vilken sport? - Hemligt.
Hur många australiensare har laget?
- Nio. - Rugby. Vilken sport.
Det är som om amerikansk fotboll och sumobrottning fått ett barn
med gigantiska muskulösa lår inbakade i lera.
- Okej, Ted. Jag måste sluta. - Okej. Vi hörs sen, Doc.
- Hejdå, Ted. - Ha det gott.
Äntligen blev du klar.
Jag är inte klar än.
För helvete!
Allihop. Alla förutspår att vi kommer sist den här säsongen.
- Visst är det ganska irriterande? - Alla tidningar, alla förståsigpåare,
alla ensamstående, medelålders, sport- bloggande losers som bor i mammas källare.
Du, Rebecca, den stereotypen är inte korrekt längre.
Vår tioåring Terry började skriva en sportblogg
i vårt kök, som vi nu kallar hans hemmakontor.
- Av skatteskäl. - Jag ber om ursäkt för min generalisering.
Var tror din son att vi placerar oss?
- Hej, allihop. - Hej, Ted.
Godmorgon, Ted.
- Ingen rimmande hälsning. Är det nåt fel? - Du är vis, Amos Otis.
Ja. Henry åkte tillbaka till Kansas imorse.
- Tack. - Japp.
Lämnade honom på flygplatsen för en stund sen.
Nu sitter han i ett plan, 3 000 meter upp i luften.
- De flyger nog högre än så. - Definitivt.
Jag står här nere på jorden och kollar mobilen var tionde minut,
och ser planet avlägsna sig. Ja.
Men det var inte min mening att komma hit och göra er deppiga.
Hur går surret? Vad händer?
Tydligen tror alla nu levande att Richmond hamnar på 20:e plats den här säsongen.
Förutom Daily Mirror,
som sätter oss på "20-elfte plats".
- Ett gulligt men olyckligt stavfel. - Okej. Men vet ni vad?
Jag förutspår att deras förutsägelser inte blir sanna.
Vi tycks befinna oss i ett mexikanskt förutsägelse-dödläge.
Eller som de säger i Mexiko, ett förutsägelse-dödläge.
Det värsta är att de placerat Rupert i topp fyra.
- Ska Rupert spela i år? - Vad? Nej.
- Du menar alltså West Ham? - Just. Alla tror att han är bättre än vi.
- De. Alla tror att de är bättre än vi. - Det var ju det jag sa. De.
Så vad är planen? Hur ska vi besegra honom?
- Dem. - Precis.
Jösses.
Vet ni, det kanske är dags för oss
att uppdatera spelarpoolen. Skaffa mer eldkraft till laget.
Vilken bra idé, Leslie. Vi kan väl höra oss för lite? Ted?
Roy och coach Beard jobbar på lite nya taktiker.
Och spelarna vi har artar sig finfint. Vi klarar oss nog fint den här säsongen.
Ted, att "klara sig fint" är långt ifrån det du sa om att vinna hela alltet.
Sa jag verkligen så?
Ja, det gjorde du. Där borta, efter förlusten mot Man City.
Innan du slängde en halvliter Pellegrino över mig.
- Visst, ja. - Vänta, vad hände?
Det är den Ted Lasso jag vill ha som tränare den här säsongen.
Den som är villig att kriga.
- Förstått? - Ja, ma'am.
Från och med nu, ska jag sväva som en fjäril och sticka som ett bi.
Fast utan att dö när gadden använts.
Jag tänker sväva och sticka under hela säsongen.
Strålande.
jag har ett väldigt viktigt lunchmöte med en ms Keeley Jones...
...för lite välbehövligt tjejsnack.
Hälsa henne att vi sa tjenare och...
Tja.
Okej.
- Säger du "tja"? - Det slank bara ut...
Jag dömer inte. Jag älskade det.
- Men hörde jag rätt? - Okej. Ja.
TRO
Logiskt, va? Som...
Vad? En till? Absolut sist.
- Absolut sist? Vem skrev det? - Varenda jävel, bror.
Glenn Hoddle, Graeme Souness, Jermaine Jenas...
- De kanske försöker motivera oss. - Ja. Tack så mycket, Dan.
En kvinna antastade mig på gatan
och sa åt mig att fejka en skada för att slippa hantera eländet.
Sa du åt henne att dra?
Nej, hon var nunna.
Vänta, en nunna?
De får säkert in Sky Sports i klostren.
Hallå. Hallå, grabbar. Hallå.
Vi blir inte nedflyttade för vi står enade.
Och enade har vi mig.
Statistiskt sett,
blir de flesta uppflyttade lag nedflyttade igen året därpå.
- Kom igen, Jan Maas! - Jan Maas!
- Så funkar det i Pre... - Håll käften, Jan Maas.
Det är Premier League. Det är statistik, mannen.
Jag kollade äntligen på den.
Jag gillade den.
Gene Hackman var bra.
Den fulla snubben.
Grejer med laget.
- Men jag har en fråga. - Och den lyder?
Varför i helvete kallades de Hoosiers?
Hej, hur är läget, gullet?
Vilken frekvens, Roy Kenteth?
Vad gör ni? Jobbar på nya trick?
Inga trick, bara en klassiker. Varsågod, Coach.
Här är bästa sättet för oss att spela den här säsongen.
Uppställningen 4-4-2, vilket är...
Fyra försvarare, fyra mittfältare, och två anfallare.
- Ja, jag fattar. - Vad stolt du gör mig.
Ja. Henry och jag spelade mycket FIFA när han var här.
Väldigt nyttigt. Vi lärde oss vem Maradona var,
och jag tvingades förklara varför kokain är dåligt. Fortsätt, snälla.
Då så. De här jävlarna har spelat 4-4-2 sen de var barn,
vilket innebär att de alltid vet vad de ska göra,
och än viktigare, var de ska vara varenda jävla minut av varenda jävla match
mot varenda jävla motståndare.
Jösses. Vem uppfann det här, ryssarna?
Ja.
Okej.
Tycker du det är en bra idé så gör jag det också.
- Vi kör. - Okej.
Jag vet att jag inte har Nates taktiska jävla superhjärna,
men jag vet att det är viktigare att vara stabil än smart
när man är i underläge.
Precis, i underläge. Visst. Jag hör dig, klart och tydligt.
Varför sägs det aldrig nåt om "överläge"?
På tyska säger de "Oberhand", men på engelska säger vi övertag.
Eller i det här fallet - West Ham.
Godmorgon, coach Shelley.
NY ÄGARE... NY TRÄNARE... KAN INTE FÖRLORA!
AV ELD BLIR INTE ELD, UTAN ASKA!
FENOMENBARNET SKA VINNA KLABBET!
Där har vi honom. Fenomenbarnet.
Ut härifrån.
Jag förstår.
Jag tror inte ms Welton kommer ha så mycket att säga
om orättvisa fördelar av att vara en kvinnlig ägare i sportvärlden.
Tack.
Fan ta dig, Joe Rogan.
Ursäkta, allihop.
Min vän och före detta chef...
...min ängel-mentor-guru, Rebecca.
Rebecca, det här är poeterna och genierna bakom KJPR.
- Hej. - Hej.
Du kan väl kliva in på mitt kontor?
Jaså? Kom igen. Ja.
Det är som ett riktigt kontor där ute.
Folk som skriver och är obekväma och allt.
Galet, va?
Jag fick reda på varför jag fick en bra deal på det här stället.
- Jag älskar affärsmässigt mäklarskvaller. - Ge mig den där.
Den där. Ja.
Så, föregående hyresgäster
tvingades säga upp kontraktet eftersom chefen
nöp sina anställda i rumban hela tiden.
Nåväl. En mans tafsande är en annan kvinnas vinst.
Det förklarar varför mitt kontor har följande funktion.
Vänta. Titta.
Hoppsan. Men ganska coolt.
Du, det är ingen fara.
Hallå!
Du är okej. Jag är här. Hallå.
Jag är så upptagen att jag måste boka en tid
för att sitta vid mitt skrivbord och gråta.
Och nu har jag dubbelbokat dig.
Kom hit.
- Gissa vem mer som sätter oss sist? - Inte Adele, snälla.
Björnen Paddington.
- Det stod på hans Twitter. - Jag såg det.
På en skala av en till fem marmeladsmörgåsar,
har vi noll marmeladsmörgåsar.
Inte ens den gulliga lilla björnen tror på oss.
Jag tror att andra skriver åt honom.
- Vänta, va? - Ja.
Vad fasiken pågår här?
Killarna är mer ofokuserade än katter som leker med en laserpenna.
De har hört förståsigpåarna säga att vi suger.
- Fan ta förståsigpåare. - Du var förståsigpåare.
Ja. Det enda vi gjorde var att snacka skit och käka maränger.
Coach, jag vet inte vad du tycker, men visst känns det
som om det börjar bli lite kvavt här?
Som en sån där dag när man vill undervisa utomhus?
Vad fan pratar ni om? Vi är utomhus.
- Du, Will. - Ja?
- Kom hit. - Ja.
- Är Kenneth här idag? - Tja, Kenneth bor här.
Nej, han jobbar väl bara mycket?
Nej, nej, nej. Han bor faktiskt här på anläggningen.
- Gör han? Sen när? - Ja.
Sen hans kult lades ner.
Var Kenneth med i en kult?
- Nej. Han var kultledare. - Wow. Okej.
Kan du be honom köra fram lagets buss åt mig?
- Ja. - Okej. Det uppskattas.
Ska vi?
Okej, grabbar. Den här delen av dagens träning är nu avklarad.
Jag vill att alla hoppar på bussen. Vi ska träna på resande fot,
och siste man kvar på parkeringen måste käka insekter!
Alla utom Roy lubbar! Kom igen!
- Spring! - Kom igen!
Jag mår mycket bättre.
Gråta är guld, visst? Som en orgasm för själen.
De sista tre åren jag var gift med Rupert grät jag inte en enda gång, om nåt.
Inte ens över John Lewis julreklam.
- Än en gång, förlåt för din blus. - Vad menar du? Det syns knappt.
Det suger att alla förutspår att Richmond ska komma sist.
Alltså, vilka slappkukar. Du är väl inte oroad över det?
Egentligen inte.
Men det oroar mig att Ted inte är orolig nog.
Bäst att låta Ted vara Ted, väl?
Ja. Jag antar det.
Jag är mer störd över hur nöjd Rupert måste känna sig nu.
- Han har fastnat i din hjärna, va? - Nej!
Jag menar, ja.
Men han sitter inte fast på samma sätt som han brukade.
Jag menar, när det begav sig,
ville jag demolera allt Rupert älskade, ägde och åtrådde.
Som Left Eye från TLC när hon eldade upp sin pojkväns skor i badkaret
och råkade bränna ner hela huset.
- Det ultimata gangsterdraget. - Jävla legend.
Och jag erkänner, att jag kände så då.
Men idag har jag inget behov av att förstöra Ruperts liv.
Idag vill jag bara krossa honom.
Vinna.
- Visst gör jag framsteg? - Absolut.
Men ibland måste du även låta Rupert vara Rupert.
- Vad? - Ms Jones, vi har ett problem.
Barbara, kom igen. Säg Keeley. Låt mig presentera min vän, Rebecca.
Hon äger AFC Richmond.
Ja, givetvis, Rebecca.
- Trevligt att råkas. - Hej, Barbara.
Ms Jones...
Jag upptäckte en veckovis återkommande företagsutgift för blommor.
Vill du spendera 200 pund på blommor varje vecka?
Ja.
- Varför? - Så kontoret livas upp och luktar gott.
Blommor köps av två skäl, ms Jones. Döda personer och döda äktenskap.
- Det var trevligt att träffa er. - Detsamma.
- Hon verkar kul. - Hon är min CFO.
Företaget som finansierade mig placerade henne här.
- Hon är min CFO, men ibland är min CFO... - Ekonomichef.
Oj. Det visste jag inte. Jag har sagt "chefens flygande objekt", det roar mig.
- Varför googlade du inte? - Jag litar på universum.
Okej. Jag måste iväg.
Middag ikväll?
- Jag kan inte. - Ingen fara. Jag äter kött igen.
Inte därför, men tack och lov.
Nej, Roy och jag ska äntligen prata med Phoebe.
Jag kan inte avboka igen, då dödar han mig.
Okej, ring mig sen.
Tack för ditt råd.
- Tack för din byst. - Närsomhelst.
Du. Kom hit.
Kom och stå på den här linjen åt mig. Den här... Här. Ja.
Det här är en väldigt viktig linje.
Allihopa, det här är dumskallelinjen.
Här hamnar dumskallarna.
Stå kvar.
Hoppa in istället för dumskallen. Gör honom inte sällskap. Kör.
Coach Shelley?
Ja. Ja?
- Mr Mannion vill tala med dig. - Okej. Tack så mycket.
Nu?
Disco.
Ja.
Ta över. Fem minuter till, sen löpning tills de stupar.
- Okej. - Då så...
Jösses.
Okej.
Att jag heter Disco innebär inte att det är fest, okej?
Där har vi honom. Fenomenbarnet självt.
- Hej. Hur var resan? - Underbar. Ja.
Jag var på St. Barts med nära vänner, paret Sackler.
Vi var enligt lag tvungna att hålla oss 90 km ifrån kusten,
- men, vilken vacker båt. - Det låter underbart.
Underbart är de här finfina säsongsprognoserna. Ja.
Glädjande, va?
Framförallt för stackars gamla Richmond.
Fattar du att de tros hamna på 20:e plats?
Det finns ju ingen plats 21.
Den var bra.
Hoppas du har fler såna kommentarer i rockärmen till pressen idag.
Det kanske jag har.
De visste inte vad de hade när de släppte dig.
Nathan Shelley, du är ett äss.
- Tack, mr Mannion. - Nej, Nathan, snälla. Säg Rupert.
Mr Mannion, bilen avlägsnas från parkeringen i detta nu.
- Bra. - Vakterna tror att en av de nya städarna
parkerade på fel parkering av misstag.
Ja.
Och olyckor har påföljder.
Jag ska bara kolla.
Det där är min bil.
- Förlåt. - På riktigt?
Nej. Eller, jo.
Alltså, det är bilen jag kom hit i, men äger man nånsin nåt?
- Jag kan flytta den. - Nej, det behövs inte.
Jag ber om ursäkt, Nathan.
Ms Kakes, berätta för vakterna att vi hittat
- bilens ägare och att allt är lugnt. - Ja, mr Mannion.
- Nathan? - Ja?
Du kommer att göra mig stolt.
Jag tror på dig.
Tack, mr Rupert. Bara Rupert.
Bara Rupert.
Rupert.
- Tack, Ken. - Ha det bra, grabben.
- Tack, Ken. - Ta hand om er.
- Tack, K-Rock. - Ja, ja.
Ken, tack för att du hjälpte oss med så kort varsel.
Det var så lite. Ni hade tur.
Ted, som regel, be aldrig en hippie att jobba på en ledig dag.
- Det är uppfattat. - Okej.
Jag går och röker lite paddgift medan jag väntar.
- Då är inte hela dagen förlorad. Tack. - Okej. Ja.
Kommer han kunna köra tillbaka?
- Efter paddgiftet? - Ja.
Han är normal igen inom 20 minuter.
Han blir aldrig densamme, men han kan köra.
Okej, bra.
Okej, grabbar. Följ mig.
Där har vi honom.
Kul att se dig igen, coach Lasso.
Kul att se dig också, Ivor.
Okej.
Kom igen, grabbar. Kom hit.
- Är det här rätt plats? - Ja, sir.
Då så.
- Då kör vi killar. Ner i hålet. - Vad?
- Nix. - Vad?
- Vi ska ner här. - Vad pratar han om?
Ja, varsågod.
Ja. Det kommer gå bra.
VÄGARBETE
Del, kolla in den här skiten.
- Du kan väl gå ner härnäst? - Okej.
- Är det där Roy Kent? - Jag vet inte.
Roy Kent, är det du?
Skit på dig.
- Ja, definitivt han. - Ja, det är han.
- Ja. - Twittra det, grabben.
Jag tänkte bara gå igenom transferlistan. Det finns några bra möjligheter.
- Varför har du två prickar som ett ö? - Keeley-tårar.
Jag har kemtvättat den här sex gånger nu.
Jag fattar inte att hon har sånt här gegg på ögonen.
Då så. Kom hit.
PRESSKONFERENS MED COACH NATHAN SHELLEY
Är du säker på att du vill se det här?
Nej, det vill jag inte, Leslie. Men det ingår i jobbet.
Jag måste kommentera om Rupert säger nåt om mig eller laget.
Var är laget, förresten? Borde inte de träna nu?
Välkomna ner, grabbar. Så ja. Okej.
Greyhounds, iakttag Londons majestätiska kloaksystem.
- Motbjudande. - Ja, jag tyckte likadant först.
Men under sommaren fick jag och Henry en guidad tur av Ivor.
Varför gav du din unge en guidetur av en kloak?
Det var hans idé.
Det som hände var, att på flygturen hit
kollade mannen bredvid honom på skräckfilmen Det,
så Henry råkade också titta på den.
När han hörde talas om guideturen, ville han gå den för att möta sin rädsla.
Jävligt smart.
Ja, det är bra.
Det finns inget läskigare än en läskig clown, visst?
Mina damer och herrar i media, välkomna. Underbart att se er alla.
Tack för att ni valt vår ödmjuka klubb som vinnare av denna säsong.
Dumjävel.
Ivor, min vän, bjuder du dessa gentlemän
- på lite info om denna avföringsfabrik? - Tja, år 1859,
byggde ingenjören Joseph Bazalgette och hans team
mer än 1 900 km sammanlänkade tunnlar och kloaker.
Denna skapelse hjälpte till att stoppa ett kolerautbrott,
efter att obehandlad mänsklig avföring hamnat i floden Thames.
Nån som vet vad den epidemin kallades?
- Storstanken 1858. - Det stämmer.
Varsågod, Ivor. Fortsätt servera.
Den ni kommit för att träffa, Fenomenbarnet i egen hög person,
vår nya tränare,
Nathan Shelley.
Tack. Det är trevligt att vara här.
Jag är rätt säker på att jag sa "underbarn".
Det kvittar. Spelar...
Är det nån som har några frågor?
Ja, du. Tack.
- Hur går det för dig och grabbarna? - Det går jättebra.
Håller på att lära känna dem.
Lär mig allt om dem.
Lär mig tycka om dem.
Börjar hoppas...
Ursäkta mig ett ögonblick.
Vad gör han?
Förlåt, jag behövde knyta mitt skosnöre.
Nästa fråga, tack. Tack. Ja?
Coach Shelley, du är nu tränare för ett Premier League-lag,
men för två år sen skötte du utrustning, du tvättade ett annat lags underkläder.
Det måste väl kännas lite överväldigande?
Inte för mig. Jag har förtjänat det här jobbet.
Det som överväldigar är förvirringen jag känner
när nån som ser så intelligent ut ställer en så dum fråga.
Mjau.
Nån annan?
- Ja, jag har en fråga. - Varsågod, Isaac.
Vad fan gör vi här?
Ja, jag menar...
Tystnad!
Tack, Coach. Bra fråga, Isaac.
Och rättfram, ett personlighetsdrag er generation verkligen har anammat,
och jag har vant mig vid det, så jag uppskattar frågan.
Tja, grabbar, se er omkring.
Vad är vi omringade av här nere?
- Coach. - Ja, Jamie.
- Vi är omringade av bajs. - Det stämmer.
Men enligt mig, är vi omringade av en massa bajs däruppe också.
Mina herrar, just nu befinner sig era hjärnor i London 1857.
De är blockerade av andras skit.
Ni måste skapa ett internt kloaksystem inom er själva,
och sen länka det med varandras tunnlar för att hålla allt flytande.
Så om ni nånsin tappar självförtroendet, låna lite av Jamies.
Eller om ni är deppiga, bjud in lite Dani i era liv.
Eller lär er av Richards omfattande kunskap om dyra viner.
Fina viner, Coach. Grejen är, en bra flaska vin
behöver verkligen inte vara en dyr flaska vin, fattar ni?
Ser ni? Det där är visdom. Merci beaucoup.
Ja. Nästa fråga.
Coach Shelley, angående ditt gamla lag, AFC Richmond,
har du nån aning om varför alla tror att de ska hamna på 20:e plats?
För att det finns ingen plats 21.
Aj.
Vi måste bara komma ihåg att vara sammanlänkade med varandra
och låta allt vi inte behöver bara flyta vidare till...
Tyskland, eller... Var hamnar det, Ivor?
Det går igenom ett reningsverk och dumpas sen tillbaka i havet,
där vi simmar och fiskar skaldjur.
Ja, det är vidrigt.
- Okej, förstår alla? - Ja, Coach.
Då går vi upp och får lite frisk luft. Kom igen. Skynda. På stört.
Inga plötsliga rörelser nära bussföraren.
Coach Shelley,
kan du kommentera det nya fotot av AFC Richmond
- som just dök upp på nätet? - Vilket foto?
Jag tror jag vet var laget är.
DERAS HOPP FÖR SÄSONGEN NEDSPOLAT.
Tja, det förvånar mig inte.
De måste väl träna i en kloak för att deras tränare är skit.
Jösses.
PÅGÅENDE FLYGRUTT - LHR - KCI
Jag gillar verkligen den där Kenneth. Han verkar skärpt, eller hur?
Oh, ja. Jag håller med.
Idioten sa åt mig att låta Moder Jord hjälpa mig att bära lite av min börda.
- Han har inte fel. - Det är inte en usel idé.
- Jösses. - Vad?
Den lilla jäveln.
- Vem? - Kolla din mobil.
FENOMENBARNET HÄNGER UT RICHMOND
Har ni sett vad Nate sa om oss?
Kolla här. Titta.
- Vad hände? - Vad?
- Låt mig se. - Nej.
Jag borde väl säga nåt.
Hallå, grabbar.
Kom ihåg, det är bara bajs. Låt den flyta förbi.
- Ja. - Precis som i kloaken.
Bingo, el ringo.
- Fyndigt, Jamie. - Ja.
Då så.
REBECCA ALIAS "CHEFEN" KOM TILL MITT KONTOR. NU.
- Hej, chefen. - Var var du i eftermiddags?
Jag tog med grabbarna på en oplanerad studieresa.
Ja, till en kloak, Ted. Jag vet. Alla vet.
- Är du arg för att jag inte bjöd dig? - Nej, coach Lasso,
jag är arg för att laget jag äger förespås komma sist den här säsongen.
Och min tränare skippade träningen och tog våra spelare till en jävla kloak.
Ja, jag förstår din ståndpunkt.
Hörde du vad Nathan sa om dig?
- Ja, ma'am. - Planerar du att bemöta det?
Nej, ma'am.
Alla skrattar åt oss, Ted.
Åt dig, åt vårt lag, åt mig.
Rupert skrattar åt mig, Ted.
Och jag ber dig, snälla, ge igen.
Ja, Sarah.
- Jag gillar den nya hårfärgen. - Tack.
För skojs skull,
- eller har relationen tagit slut? - Båda.
Jag fattar. Har du en fråga?
Coach, vad anser du om den enhälliga åsikten
att Richmond kommer åka ner igen i slutet av säsongen?
Tja, det stämmer väl?
Förväntningarna på oss är lika låga som naveln på en orm.
Men vi har 38 chanser på oss att bevisa att alla har fel.
Och mina förhoppningar är lika höga som en giraffs cylinderhatt.
Nästa fråga.
Om frågan lyder: "Varför har en giraff en cylinderhatt?" Fråga inte mig.
Fråga en giraff.
- Coach? - Ja, Marcus.
Marcus Adebayo, The Independent.
Grattis till nya jobbet.
- Tack. - Vad vill du fråga?
Har du nån respons till kommentarerna yttrade
av din förra biträdande coach, Nathan Shelley?
Ja, det har jag.
Ja.
Jag tyckte det var askul.
Jag menar, han slog huvudet på spiken. Utan tvivel.
Nate den store i ett nötskal, ni vet?
Han är likadan på plan.
Han hittar minsta lilla svaghet hos ett lag
och bara attackerar den svagheten. Han är en aggressiv vakthund. Och smart.
West Ham har tur som har honom. Jag önskar honom lycka till.
Jag är lite förvånad att han inte kom på nåt mer.
Framförallt vad gäller mig.
Inte ett enda skämt om att jag är en dum amerikan?
Kom igen. De hänger ju i luften. Jag menar, jag är så dum...
Då ska ni säga: "Hur dum är du?"
- Gary. - Varför?
Det är ett klassiskt skämtupplägg. Gör ett försök. Jag menar, jag är så dum...
- Lloyd. - Hur dum är du?
Hm. Okej.
Jag är så dum att första gången jag hörde er prata om Yorkshirepudding,
trodde jag det var ett snofsigt ord för hundbajs.
Ja. Alltså, jag är så dum...
- Hur dum är du? - Hur dum är du?
Okej, tja, ni vet.
När jag messar nån om pengar här skriver jag fortfarande "skålpund" ibland.
Hörni, jag är ingen supercoach. Förmodligen inte.
Jag har sysslat med den här sporten i tre år nu,
och jag fnissar fortfarande när nån nämner bollberöring.
BRA, LÅT TED VARA TED!
Inga skämt om mitt utseende? Om mustaschen?
Jag liknar Ned Flanders som gör cosplay som Ned Flanders.
När jag pratar låter det som om dr Phil inte kommit i puberteten än.
Jag är töntigare än Kevin Costner-filmen Field of Dreams.
- Tappade jag bort er nu? Jaha. - Svingar och missar.
Ja. Hört talas om Field of Dreams? Inte?
Det är klart, ni gillar ju inte direkt baseboll,
varför skulle ni gilla filmer om baseboll?
TREVLIG RESA! ÄLSKAR DIG! HAR LANDAT!
Vad sägs om det här, då? När det kommer till ångestattacker,
har jag haft fler psykotiska episoder än Twin Peaks.
Jag menar, jag är så galen...
- Hur galen är du? - Hur galen är du?
Så där ja.
NUMMER ETT I MITT HJÄRTA
TED KLASS-O
VEM ÄR STOLPSKOTTET NU?
SKÄMT BERIKAR!
MAMMA - SÅG DIG PÅ TV! PAPPA ÄR ARG FÖR ATT DU SVOR.
MEN HAN KOMMER ÖVER DET.
Coach Shelley?
- Jag har ett paket till dig. - Tack.
Det är från mr Mannion.
FENOMENBARNET
LITA PÅ DIN INSTINKT SÅ BLIR VI OSLAGBARA
Ska jag öppna framför dig eller vänta tills du gått?
Det är en bil.
Jag är klar, morbror Roy.
Glass före maten?
Antingen tror ni att jag gjort nåt väldigt bra,
eller så har ni gjort nåt väldigt dåligt.
Phoebs, din morbror Roy och jag har nåt att berätta för dig.
Okej, vadå?
- Vi har tagit en paus. - Vi har gjort slut.
Vilket är det?
- Tja... - Vi har gjort slut.
Men oroa dig inte, din morbror Roy och jag har pratat,
och du och jag kan fortfarande träffas när du vill.
Varför?
För att vi trodde att du skulle vilja hänga med mig ibland.
Nej. Varför gör ni slut?
Det är en bra fråga.
Vi är för upptagna.
Men det var ni ju redan innan.
Vi är ännu mer upptagna nu.
Hur då?
Keeley har sitt eget företag som tar upp mycket tid och fokus.
Och en av våra tränare slutade,
så nu ansvarar jag för taktiker och strategier och ski...
Roy, jag vet att det skrämmer dig, men det kommer...
Visst.
Vill du prata mer om det?
Nej, egentligen inte. Det är vettigt.
Ni var ju bara tillsammans i ett år.
Få relationer överlever ett karriärbyte, än mindre två.
Och min mamma och pappa skilde sig när jag var fyra,
så en av mina grundläggande övertygelser är att inget varar för evigt.
Men jag är glad att vi fortfarande kan vara vänner.
Jag också.
Vi borde nog gå.
All den där glassen påverkar redan min mage.
Okej.
- Morbror Roy? - Ja?
Är du säker på att du gör rätt nu?
Jag vet inte.
Får jag säga ett fult ord?
Varsågod.
Jag tycker du är dum.
Nåt på hjärtat, Coach?
Undrar du nånsin vad vi gör här, Coach?
I London eller på jorden?
Båda, antar jag, men i detta samtal håller vi oss till London.
Fortsätt.
Jag vet att det var galet att vi alls kom hit
men i nuläget vet jag inte om det är mer galet
eller mindre galet att vi är kvar här.
Ska vi ta en öl, Coach?
Nej, jag kan inte. Jag vill prata med Henry. Varför?
Vi gick just förbi din lägenhet.
- Attans. Okej. Godnatt, Coach. - Godnatt, Coach.
Hej, pappa.
Nämen, är det inte mästertjuven själv?
Hur gick resan?
Den gick bra. Jag såg en film som hette Exorcisten.
- Vänta, vad såg du? - Jag skojar.
Den var bra. Jag gick på det.
Vänta, kolla på det här. Jag satte trofén du gav mig
precis här, smackelibang, mitt i Nelson Road Stadium.
- Vad sägs om det? - Bra, men varför står Nate vid sidan om?
Du kommer väl ihåg att han inte ingår i laget längre?
Ja, men ni kan väl fortfarande vara vänner?
Vet du vad? Du har rätt, kompis. Så.
Ja. Okej. Jag ändrar på det direkt.
Ja.
Så där.
Du, stora grabben...
...du vet väl att jag inte vill vara ifrån dig?
Ja.
Och jag bara är det om det är väldigt viktigt.
- Du vet, om det är nåt jag tror på? - Ja.
- Och du förstår varför jag är kvar här? - Självklart. För att vinna hela klabbet.
Kom ihåg en sak. Att vinna är inte allt.
Visst, pappa, men man måste väl försöka?
Det har du helt rätt i.
Man måste alltid försöka.
- Bra. Nu har universum vaknat till liv! - Oj, vad är det där?
Thanos Infinity Gauntlet. Jake gav den till mig.
Wow. Den var cool. Vem är Jake?
Mammas vän.
Ser du? Den tänds.
Toppen.
Undertexter: Victoria Heaps