Šis pralaimėjimas pratęsia liūdną „Ričmondo“ nesėkmių seriją.
Dviejų Zavos įvarčių nepakako,
ir Niukaslo futbolo klubas sutriuškino kurtus rezultatu 4:2.
Komandoje tikrai yra talentingų žaidėjų, Krisai.
Visiškai sutinku, Arlai.
Veikiausiai šios komandos problema - trenerių štabas.
Velniop!
Šūdas.
Krisai, nuo tada, kai pralaimėjo Neitano Šelio vadovaujamam „West Ham“,
kurtai krenta žemyn kaip akmuo.
Na, visi daiktai krenta vienodu greičiu, Arlai. Išskyrus plunksnas.
Puiki pastaba, Krisai. Zavos atvykimas atnešė daug džiaugsmo.
Bet dabar, jei esi „Ričmondo“ sirgalius,
akivaizdžiai matai, kad viskas eina tik blogyn.
Ateitis irgi nieko gero nežada,
nes savaitės vidury „Ričmondas“ susikaus su „Manchester City“.
Jie neturi daug šansų įveikti žydruosius kankintojus,
atsidūrę devintoje lentelės vietoje.
Žinojau, kad visas tas pozityvus mąstymas yra nesąmonė!
- Nelabai graži žinutė. - Kokia žinutė?
„Net ir su Zava „Ričmondas“ yra ne ką geresnis už tavo mamą.“
Žmogau, nelįsk tu į tą tviterį.
Čia mano tėvo žinutė.
Varge. Nieko nesuprantu.
Girdit?
Jie stengėsi, kaip visada. Bet mes vis viena jų neįveikėme.
Nesuprantu, kokia problema. O jūs?
- Mūsų gynyba - grynas jovalas. - Puolimas - išsikvėpęs.
Ir jeigu vaikinai tik stovės, bliamba,
ir visas rungtynes žiūrės į Zavą, bliamba, tegul nusiperka bilietus, bliamba.
Ką gi, konstruktyvi kritika.
Ačiū.
Labas, bose. Kaip sekas?
Turiu tau klausimėlį.
Ar mes kada nors laimėsim dar vienerias rungtynes, bliamba?
Na, tavo pakeltame balse girdžiu susirūpinimą.
Įdomus sutapimas, nes mes kaip tik surengėme smegenų šturmą,
bandydami surasti veiksmingą sprendimą.
Žinai, ką padarysime? Įsivaizduosime, kad šis klubas yra laivas.
Ir mes tą laivą apsuksime.
Plauksime prieš srovę
ir susirasime Šiaurinę žvaigždę, kuri parodys mums teisingą kelią.
Ten yra šiaurė, Tedai.
- Ten. Aišku. - Esu įsitikinęs, kad ten.
- Taip ir sakiau. Ten. - Ne, ji yra ten, bliamba.
- Žinot, visai susipainiojau. - Ne! Jūs visi neteisūs! Ji ten!
Velnias.
Manyčiau.
- Galiu paimti? - Taip. Labai ačiū.
Atsiprašau, galite ir šitą paimti?
Džonas Vingsnaitas. Kokia maloni staigmena.
- Sveiki. - Čia - Džesika Darling.
Džesika, mieloji, Rebeka Velton.
- Malonu susipažinti. - Sveiki. Ir man. Sveiki.
Mes buvom keliuose pasimatymuose.
O paskui Rebeka staiga mane metė. Kaip tik šioje kavinėje.
Nėra taip, kad dažnai čia lankyčiausi, tikėdamas tave sutikti.
- Tikrai ne. - Aišku.
Na, turėčiau jums padėkoti, Rebeka.
Mes susižadėjome.
Žiedelis ant piršto. Skamba vestuvių varpai.
Susižadėję. Sveikinu. Tai... Nieko sau.
Kaip tai nutiko?
Susipažinom per pažinčių programėlę prieš pusmetį.
Ne per „Bantr“. Nesinaudoju ja. Būtų keista...
- Taip. - Nieko daug nesitikėdama,
susiradau savo sielos dvynį.
Per pirmąjį pasimatymą nusivedžiau ją pažiūrėti „Hamiltono“.
- Nuostabu. - Ir apgynė mano garbę.
O Dieve. Taip. Tik paklausyk. Vyksta pertrauka.
Stovime eilėje, norėdami nusipirkti garso takelio kompaktinį diską,
nes aš nemėgstu parsisiųsti muzikos. Spėk, kas stovi prieš mus?
- Seras Entonis Hopkinsas. - Įsivaizduojat?
- Sunkiai. - Džesika mandagiai paplojo jam per petį
ir paprašė, ar jis galėtų suvaidinti Hanibalą Lekterį Džesikos tėvui,
supranti.
- Jis atsisakė. - Taip.
Griebiau tam niekšui už apykaklės
ir pasakiau: „Mes neprašėm, kad taptum žvaigžde.“
Greitai padariau mūsų visų trijų asmenukę ir nusiunčiau jos tėvo slaugei.
Nudžiuginome jį.
Mano biteris ant ralto žirgo.
Ką? Aš tiesiog...
Ką jūs pasakėt?
Tu supainiojai žodžius.
Ką jūs... Jūs pasakėt „biteris ant ralto žirgo“.
Taip. Aš norėjau pasakyti „riteris ant balto žirgo“.
Tiesiog... Liežuvis susipynė.
Jai tai nebūdinga. Ji - labai protinga moteris.
Kurį laiką mokėsi Oksforde.
Pala, ne, jūs pasakėte „biteris ant ralto žirgo“.
- Būtent taip pasakėte. - Taip.
Na, mums jau metas. Buvo malonu, Rebeka.
Kaip tu? Nealkana?
Aš puikiai suprantu, ką Barbara nori pasakyti,
bet, kaip jau sakiau,
nenoriu prisiimti daugiau klientų, nes tai reikštų, kad mažiau dėmesio
galėsime skirti jau turimiems klientams.
Bet aš priminiau Kylei,
kaip jūs ne kartą minėjote, Džo, kad, jei paaiškės,
jog visko nespėjame,
pasisamdysime daugiau darbuotojų.
Tai vadinama „plėtra“.
- Aišku. Norėčiau ir aš pasisakyti. - Žinoma.
- Aš sutinku su Kyle. - Na, puiku.
Tai, kad esate nedidelė agentūra, ir išskiria jus iš kitų.
Jei nori, kad restoranas atrodytų populiarus, išneši pusę staliukų,
ir prie durų susidaro eilė.
Manau, palikime taip, kaip yra.
Ne, puiku. Taip.
O vietoje atlyginimų išdalinsime stalus, kuriuos išmetėme.
- Nesijaudink, Barbara. Viskas bus gerai. - Taip. Kurgi ne.
Tau neatrodo, kad galima pavydėti jos optimizmo?
Labas, mažule.
Na, kadangi jūsų, rimtų mergaičių, susirinkimas baigėsi,
atėjau pasakyti naujieną: aš sukūriau naują programėlę.
Ji panaši į „Bantr“, bet geresnė ir įdomesnė,
o jos tikslas - padėti žmonėms pasimylėti su garsenybėmis.
Ką? Šende.
Ir vadinasi ji „Žvaigždžių kruša“.
Ir, taip, mes ieškome investuotojų.
Kaip suprantu, ji tebepyksta dėl „Bantr“.
Taip. Šendė nemoka susitaikyti nei su prieštaravimu, nei su buvusiuoju,
nei su darbo vieta ar apskritai kuo nors.
„Esi gera darbuotoja, bet turiu tave atleisti.
Esu tikra, kad tau būtinai pasiseks, nes esi labai protinga.“
Ką aš padariau?
Ne, Kyle, atsiprašau.
Pasakyk taip Šendei, atleisdama ją iš darbo.
O Dieve.
Atsiprašau.
Tai vadinama komplimentų sumuštiniu.
Kai reikia pranešt kam nors nemalonią naujieną, tu, norėdama sušvelninti smūgį,
įdedi tą nemalonią naujieną tarp dviejų komplimentų.
Bet aš negaliu atleisti Šendės.
Ji ims manęs nekęsti.
Ji įsitikinusi, kad jai puikiai sekasi.
Aš tuo neabejoju. Blogiausi žmonės dažnai galvoja, kad yra geriausi.
Mano tėtis tai vadina „talento dismorfija“.
Įdomu.
Gal norėtum kartu papietauti? Mano susirinkimą nukėlė.
Mielai, bliamba!
Taip, kai tik paminėjai tą sumuštinį, pilve ėmė groti maršas.
Šūdas. Tik pažiūrėkit.
NEITANAS ŠELIS IR ANASTASIJA PASTEBĖTI KARTU VAKARĖLYJE
Bliamba, kaip Neitas galėjo pakabinti tokią gražuolę kaip Anastasija?
Gali būt, kad ji susilažino.
- Kaip filme „Viskas apie ją“. - Taip.
Taip! Bet Neitas neturi akinių ir arklio uodegos, slepiančių jo grožį.
Nea, bliamba, ne.
Jo pasikeitimai bus vidiniai.
- Taip. - Žinokit, „Viskas apie ją“
yra filmas, sukurtas pagal miuziklą „Mano puikioji ledi“.
Kuris sukurtas pagal Džordžo Bernardo Šo pjesę „Pigmalionas“.
Man patinka magnolijos. Neįsivaizduojat,
kokios jos gražios mūsų kraštuose.
Bet Anastasija - tikra misė, ane?
- Taip. Žiauriai graži. - Gražiausia, bro.
Zava. Kaip tau Anastasija?
Niekaip.
Mano žmona Kristina - vienintelė moteris, kurią aš matau.
Visos kitos moterys man yra nulis.
Nieko sau.
Mano žmona yra seksuali, bet paprasta moteris.
Su akiniais ir arklio uodega. Ir jai patinka tapyti.
Kaip mergina iš „Viskas apie ją“.
- Iš kur? - Iš filmo.
Aš nežiūriu judančių paveikslėlių. Man smagiausia žiūrėti į savo žmoną.
Jei žaisim pagal sistemą 4-5-1, prašiksim rungtynes.
Jei žaisim pagal sistemą 4-4-2, prašiksim. Bet jei pabandysim sistemą 5-3-2...
- Laimėsim? - Irgi prašiksim.
Velnias.
Negaliu patikėt, kad aršiausias priešas vadinasi taip pat, kaip striptizo klubas,
kuriame šokau studentaudamas.
Kas yra, Trentai? Turi mums patarimą?
Ne, aš negaliu. Aš galiu tik stebėti. Aš neturėčiau kištis.
Suprantu. Žinai,
tu kaip sadistas dokumentinių filmų apie gamtą kūrėjas,
kuris nenuleidžia kameros net tada,
kai mato vargšelę, bejėgę, žavią sužeistą beždžionėlę,
kurią ruošiasi užpulti hienų banda.
Tiek to. Gerai.
Nesvarstėte apie seną gerą ilgą perdavimą per visą aikštę?
- Ilgą perdavimą puolėjui? - Apie ką jūs čia?
Tai tokia spirk ir bėk taktika, kuri galėtų pasiteisinti,
silpnesnei komandai žaidžiant su stipresniu varžovu.
Aišku, tada gerai. Ja ir pasinaudokim.
Ne, jų centriniai gynėjai per daug stiprūs.
- Jie mus patvarkys. - Taip, jūs prašiksit.
MIŠELĖ
SKAMBINO IŠ HENRIO MOKYKLOS. PROBLEMA SU HENRIU. PATYČIOS.
KAI VISKĄ SUŽINOSIU, PASKAMBINSIU.
Viskas gerai, Tedai?
Šį rytą Henris susidūrė su patyčiomis mokykloje.
Jei išvažiuosim dabar pat, suspėsim į jungtinį skrydį per Paryžių,
priešpiet jau būsim Kanzase
ir paleisim pelenais to nenaudėlio namus!
Ne. Su tokiais skriaudikais nereikia smulkintis.
Ketvirtą ryto įsėlini į jo namus,
nes, pagal statistiką,
tuo metu žmonės būna mažiausiai pasiruošę gintis.
Teisingai.
Tada atsistoji virš jo, miegančio lovoje,
ir imi jį mušti.
Su stora sunkia virve, išmirkyta raudonuose dažuose.
Daužai ir daužai, kol jis pabunda
ir pamatęs dažus pagalvoja, kad tai - jo kraujas.
Kai jis ima maldauti, kad nustotum mušti,
tu imi labai garsiai
ir labai ilgai juoktis.
O tada vėl imi mušti.
Taip.
Žinai, gal aš susilaikysiu nuo panašių veiksmų,
kol susiskambinsiu su Mišele ir sužinosiu,
kas iš tikrųjų nutiko.
Taip, gerai. Teisingai, žinoma.
- Bet ačiū. - Nėra už ką.
Rebeka, turi minutėlę?
Žinoma.
Galiu atsisėsti?
Lesli, nenervink manęs su savo formalumais. Sėskis jau.
Reikalas tas, kad klubas krenta žemyn,
ir, bijau, tai niekaip nesusiję su mūsų žaidėjų pajėgumu.
Todėl, jei nelaimėsim prieš „City“, reikėtų apsvarstyti...
pagalvoti, kad galbūt,
na, tiesiog, teoriškai,
reikėtų pakeisti klubo strategą.
Nori atleisti Tedą?
Kas iš to, ką aš pasakiau, tau leido pagalvoti, kad aš to noriu?
Lesli, man atrodo, kad šis pokalbis nelabai perspektyvus.
Todėl leisiu sau pakeisti jo temą.
Tu tiki aiškiaregiais?
Taip, jei atvirai, tai tikiu.
Kodėl manęs tai nestebina? Na, tu toks, nežinau, mįslingas.
Ačiū. Mano teta Devora turi tokią dovaną,
trečią akį, taip sakant.
Ji išpranašavo, kad mes su Džule turėsim penkis vaikus - visus sūnus.
Ir ką tu pasakysi?
Pilnas namas apsysiotų tualeto dangčių.
O kodėl klausi?
Prieš kelias savaites aš kaip ir buvau nuėjusi pas aiškiaregę.
Ne kaip ir. Buvau pas ją nuėjusi.
Ir ką ji sakė apie sezoną?
Aš neklausiau.
Ji tokia pusiau šarlatanė. Bet ji paminėjo, kad kai kas nutiks,
ir tai nutiko.
Keista, ar ne?
Visata kupina nepaaiškinamų dalykų, Rebeka.
Pirštų nagai. Kam jie reikalingi?
O aiškiaregiai, nors kai kurie iš tikrųjų yra šarlatanai,
padeda mums įžvelgti kažką savyje,
ko patys neįžvelgiame.
Ačiū, Lesli.
Labas, p. Keiks.
- Nuo Ruperto? - Nuo mano draugės Anatasijos.
Ji prašo, kad jai paskambintum.
Ji buvo nustebusi, kad nepaprašei jos telefono numerio „Bones & Honey“.
Na, nenorėjau pasirodyti įžūlus.
Gerai.
Labas. Gerai, kad tave pagavau. Čia Neitanas Šelis.
Man buvo labai malonu su jumis susipažinti aną vakarą,
pamaniau, kad galėtume susitikti ko nors išgerti.
Taip, atsiprašau, mama. Aš repetuoju... Taip. Kaip tau?
„Manau, turėtume susitikti ko nors išgerti“ būtų aiškiau.
Taip. Gerai, taip. Ačiū.
Gerai, myliu tave. Ate. iki.
Gerai.
Turėtume susitikti ko nors išgerti. Turėtume.
- Labas, treneri. - Labas, Rebeka.
- Tedai. - Ne, aš suprantu.
Tu vis dar nejaukiai jautiesi, kad anądien ant manęs šaukei, taip?
Turiu aiškiaregio dovaną.
Aš nepykstu.
Ne, taip, aš pasielgiau kaip smurtautoja.
- Buvo smagu šnektelti, bose. - Ir man, Tedai.
ŽVAIGŽDŽIŲ KRUŠA
Laba diena.
Sveika.
P. Džouns.
Tikiuosi, skaniai papietavot su Džo.
Tik norėjau paklausti.
Ar tu liepei Šendei paskambint Emai Džei ketvirtą ryto,
prisigėrus kokteilių „Espresso martini“,
ir pasiūlyti jai idėją dėl „prezervatyvų kiaušams“?
- Ką? - Ema Džei kuria akinius nuo saulės.
Taip, ne, žinoma, kad neliepiau. Kodėl klausi?
Todėl, kad ji ką tik mus atleido.
Dėl Šendės.
Dėl tavo draugės.
- Taip? - Galime šnektelėti?
- Po pusvalandžio, gerai? - Ne, dabar.
- Galiu pabūti? - Barbara.
Sveika. Turiu penkias minutes,
nes reikia lėkti žemyn pasitikti savo galimos asistentės.
Ji bijo liftų. Geras, ar ne?
Sėskis, gerai?
Gerai.
Pakelsi man atlyginimą?
Tu esi labai protinga.
Bet...
Mano įžūlus ryžtingumas? Kas per nesąmonė?
Dėmesio! Paklausykit manęs, avinų banda.
Mane ką tik atleido, nes kai kurie žmonės negali dirbti su novatoriais.
Todėl įkursiu savo viešųjų ryšių agentūrą ir persiviliosiu visus klientus.
Kas su manim?
Siūlau dvigubai didesnę algą.
Kas su manim?
Gerai. Trys mėnesiai atostogų per metus, įmonės automobilis,
masažo stalas biure ir licencijuota masažistė.
Kas su manim?
Aš galėčiau.
- Tavęs nereikia, Denai. - Gerai.
Barbara. Žinau, kad tu mane palaikai.
Nepalaikiau ir nepalaikysiu.
Todėl, kad esi sumauta bailė, nekenčiu tavęs, bliamba.
Nekenčiu jūsų visų!
Kyle, nevaryk manęs.
Man čia labai patinka. Mes - šeima.
- Aš myliu tave. - Tau viskas bus gerai, Šende. Pati...
Ne, nebus!
Prakeikti fašistai!
Bliamba... Sumauti varguoliai.
Taip, jūs visi tokie.
Žinot, ką? Dėjau ant jūsų.
Šitas - mūsų.
Atsiknisk.
Denai, eime.
Tiesą sakant, aš lieku.
Apsišik.
Gerai.
Na, aš to nesakysiu.
Ne, bet galvosi.
Taip, dažnai. Visą laiką.
Sveiki. Rebeka Velton. Aš pas dr. Vagnerį.
Užpildykite formą, jis netrukus prieis.
- Labai ačiū. Ačiū. - Prisėskite.
KONTAKTINIAI DUOMENYS SKUBIU ATVEJU
VARDAS GIMINYSTĖS RYŠYS
Rebeka. Kokia maloni staigmena.
Gali nepildyti tos nesąmonės.
- Eime, mieloji.
- Ačiū. - Prisėsk.
- Taip. Ačiū. - Jauskis kaip namie.
Taigi, kaip su tuo dorojiesi?
Turiu galvoje „Ričmondo“ nesėkmes.
Vargšelė. Turbūt patiri daug streso.
Na, nelengva, reikia pripažinti.
Bet tai tik nesėkmių ruožas.
Na, viskas išsispręs. Patikėk.
Kol pas jus žaidžia Zava, viskas bus gerai.
- Jis nuostabus, ar ne? - Taip. Tikrai. Mums pasisekė su juo.
Taigi, kokios bėdos prispyrė?
Taip. Žinote, aš suprantu, kad mano klausimas,
turint galvoje mano amžių, gali jums pasirodyti keistas.
Tiesiog norėjau paklausti...
Ar gali turėti vaikų?
Taip. Būtent.
Šis klausimas nė kiek nekeistas.
Tavo amžiaus ir vyresnių moterų gydymas - mano kasdienybė.
- Tikrai? - Taip.
Na, žinoma, nieko negaliu garantuoti...
Ne, žinoma. Suprantu.
Bet galime atlikti tyrimus ir pažiūrėti, kas ir kaip. Ką pasakysi?
Puiku. Taip. Ačiū.
Na, pasėdėk čia, nesijaudink.
Paprašysiu laborantės paimti tavo kraują ir atlikti kelis tyrimus.
- Malonu tave matyti. - Ir man.
Pirmyn, „Ričmondai“!
Gerai, dėmesio.
Išeidami nusiprauskit po dušu. Ir gerai pailsėkit.
Ir, svarbiausia, jokių vaizdo žaidimų prieš miegą.
Nebent „Atsargiai, gyvūnai“. Tas šūdas gerai ramina nervus.
- Taip. - Viskas gerai, bičiuliai.
Žinot, man atrodo, kad viskas krypsta į gerąją pusę.
- Na, jei atvirai, Semai... - Janai Masai, patylėk.
Semai, mes žaidžiam šūdinai, ir visi tą žinom.
Taip.
Gana to negatyvumo.
Taip, „City“ - stipri komanda. Jie tokie.
Ir ką, bliamba? Mes irgi stiprūs.
Nebūkit bailūs triušiukai.
Padarykim viską, ką galim, bliamba.
Džeimis labai teisus.
Lyg būtų pats Zava.
Atsikabink, žmogau.
Matot, aš esu pranašas.
Pranašai kuo nors tiki.
Aš ne šiaip tikiu.
Jaučiu tai savo širdimi, savo kaulais,
savo gražiaisiais pečių, nugaros ir užpakalio raumenimis,
kad nėra tokio varžovo, kurio ši komanda negalėtų nugalėti.
Tą ir sakiau.
Jūs laimėsit ne mano dėka.
Jūs laimėsite todėl, kad dirbsit išvien.
Nes kartu...
galima pasiekti viską.
„Manchester City“ - šakės!
Labas. Sveikutė.
Labas, Tedai. Apgailestauju, kad vis negalime susiskambinti.
Viskas gerai. Aš viską suprantu.
Kaip mažius?
Jam viskas gerai. Dabar jis parke.
Tikrai? Šaunu.
Džeikas pamanė, kad pasivaikščiojimas gryname ore jam bus į naudą.
Taip. Ne, tai tikrai puiki mintis. Taip.
Kaip tu? Kaip tau sekas?
Yra buvę ir geriau.
Suprantu.
Visą dieną nerandu ramybės.
Žinai, papasakojau Berdui ir Rojui apie tai, kas nutiko.
Jie abu buvo pasiruošę skristi į Kanzasą
ir gerai pamokyti tą, kuris nuskriaudė Henrį.
Ne, Tedai, Henrio niekas nenuskriaudė. Tai jis buvo skriaudikas.
Ką?
FK „Ričmondas“ prieš „Manchester City“.
Paprastai ištikimieji kurtų sirgaliai būna pasiruošę pralaimėjimui,
rungtynėms nė neprasidėjus.
Bet šįvakar Zava teikia jiems vilčių,
kad „Ričmondui“ pagaliau pasiseks šioje lemiamoje kovoje.
Aš išeinu.
Iki rytojaus, Denai.
Ne.
Aš išeinu.
Ne, pajuokavau.
Nebent nori, kad aš išeičiau.
- Ne, norėčiau matyti tave rytoj, Denai. - Gerai.
- Labanakt. - Gerai. Ačiū.
- Labanakt, p. Džouns. - Labanakt, Barbara.
Gal šįvakar norite nueiti į „Ričmondo“ rungtynes?
Ar jos bus tokios nuožmios, kaip anąkart?
- Turbūt ne. - Tada atsisakysiu.
Aš eisiu.
Galiu paskambinti iš tavo kabineto?
Taip, žinoma. Taip.
Tik nežiūrėkite, kas mano stalo stalčiuje.
Nežiūrėkite.
Dabar būtinai pažiūrėsiu.
Patvarkykim juos.
Įveikim juos.
- Sukirskim juos. - Taip.
- Sumalkim juos. - Aš nežaisiu.
- Rėk iki užkimimo. - Gerai.
Sumuškim juos.
- Palikim juos užpakalyje, Semai. - Ačiū, treneri.
Kur Zava?
PIRMYN, KURTAI!
Treneri. Žiūrėk.
115 dienų iš eilės, ir nė lašelio šlapimo ant šviesių kelnių. Naujas rekordas.
Didžiuojuosi tavim.
Jau pasikalbėjai su Henriu?
Ne, vis nepavyksta susiskambinti.
Kodėl pasaulyje negali būti viena didelė laiko juosta?
- Dėl saulės. - Taip, dėl sumautos saulės.
Henris - geras vaikas, nes esi jo tėtis.
Kas benutiktų, jam viskas bus gerai.
Ačiū, treneri. Man to reikėjo.
Ne, tau to reikėjo.
- Taip ir sakiau. - Tikrai?
Turim problemą, bliamba.
Ar čia mano...
Du klausimėliai. Jau pasiruošusi į rungtynes?
Ir ar užuodi tą baisų dvoką?
Taip ir taip.
O Dieve. Kas čia?
Nesuprantu, bliamba.
- Kas čia? - Iš kur jis atsirado?
O Dieve.
„Liūtas išėjo. Tau liko ėriukas, kale. Bučkis, Šendė.“
Jėzau.
Mandagus priminimas, kad atšaukčiau jos leidimą.
Eina šikt.
O Dieve! Koks rūgštus dvokas. Man net...
Prašau.
Sveika, Koral. Šelis. Užsakytas stalelis dviem. Ačiū.
Panele. Kuo galiu jums padėti?
Ne, ji... Mes... Čia - Anastasija.
Ji yra garsus modelis, pakviečiau ją į pasimatymą.
Kartu. Dviese. Dviem.
Sveiki.
Jūsų labai graži galvos forma.
Ačiū. Paveldėjau ją iš tėvo.
- Prašau čia. - Ne. Atsiprašau, Koral, mieloji.
Mes norėtume prie lango.
- Paklausiu Dereko. - Aš jau susitariau su Dereku.
Neitanas Dželis! Pats vunderkidas!
Taip. Sveiks.
Sveikas!
Įgnybkit man. Gal aš sapnuoju?
Vienintelė ir nepakartojama Anastasija mano restorane!
Esu didelis jūsų veido ir kūno gerbėjas.
Geriausias staliukas restorane. Prašau čia.
Taip.
Prašau.
- Prašau. - Ačiū, Derekai.
- Prašau. - Ačiū.
Man čia nelabai patinka.
Ne, bet... Palauk, kol paragausi maisto. Jų baklava - tiesiog dieviška.
KYLĖ Į RUNGTYNES NEATEISIU.
ILGA ISTORIJA SU ŠITUO: MYLIU TAVE!
TURIU 100 KLAUSIMŲ, BET PAKENTĖSIU!
DR. VAGNERIS SVEIKA, REBEKA, GAVAU REZULTATUS.
PASKAMBINSIU PO RUNGTYNIŲ. SĖKMĖS „RIČMONDUI“!
Turiu blogų žinių.
Nagi, vaikinai! Pirmyn! Nagi!
„Ričmondas“ žais be Zavos. Jo vietoje - Kolinas Hjuzas.
Hjuzas vietoje Zavos. Ką manai, Krisai?
Taip. Kvailiausias dalykas, kokį esu matęs.
Rungtynės prasideda. Bet kur Zava?
Sužinojot ką nors?
Niekas nežino, kur jis.
Tas sumautas šiknius neatsiliepia telefonu.
Kaip ir jo agentas, vadybininkas, leidėjas, treneris,
adatų terapeutas, taškinis masažuotojas, kosmetologas, avokadų ūkio direktorius
ir net jo kirpėjas.
Gal jis mirė?
Taip jam ir reikia, bliamba.
„Ričmondas“ žaidžia be Zavos jau dešimt minučių,
bet priežastis taip ir lieka neaiški.
Iki, mažas smirdžiau.
Jei Šendė dar kartą prašys pasiskolinti gyvūną, nedarykit to.
Atsiprašau, Kyle.
Ji pažadėjo man pasimatymą su žvaigžde.
Visad svajojau ateiti į restoraną ir pasakyti:
„Jokių nuotraukų.“
Edvardai, žmogų reikia mylėti dėl to, koks jis yra, o ne kas jis yra.
O čia - maišas su kakais.
Taip. Pagaliau ima geriau kvepėti, ar ne?
Geriau? Taip.
Dabar atrodo, kad kažkas pakakojo po eglute.
Mielai išgerčiau. Gal turi ko nors?
Šūdas. Ne, atleisk.
Palauk.
Pagaliau pravertė Šendės degtinė, kurią ji laikė darbo tikslais.
Puiku. Kur ji ją slėpė?
Ant savo darbo stalo.
- Taip. - Su ledukais ir toniku?
Cukruotų apelsinų skonio?
Kyle, tu - nuostabi.
Bet aš mokiausi prestižiškiausioje Danijos internatinėje mokykloje.
Mes gerdavom šiltą degtinę pusryčiams.
Manęs taip lengvai nenustebinsi, bet tau pavyko.
- Skål. - Į sveikatą.
Negaliu šito rodyti. Padažai primena vėmalus.
Negaliu rodyti vėmalų. Žmonės pamatys ir apsivems.
Gerai. Na, gera žinia yra ta, kad jie yra skanesni nei atrodo.
O ši pita buvo ką tik iškepta netoliese esančioje kepykloje.
Pamaitink mane.
Gerai.
Ar ne?
- Neitai? - Taip?
Galėtume eiti iš čia? Na, maistas tikrai skanus,
bet čia niūru ir nuobodu.
Gerai, klausyk, gal ši vieta ir nėra labai madinga,
bet man ji labai svarbi.
Čia mano šeima šventė visus gimtadienius ir šeimos šventes.
Čia mes vakarieniavome, kai tapau „Ričmondo“ trenerio asistentu.
Čia mes atšventėme visus svarbiausius savo gyvenimo įvykius.
Todėl man ši vieta yra brangesnė už visas madingas vietas.
Visai pamiršau. Turi būtinai paragauti užkepėlės!
Man reikia paskambinti.
Mano draugė serga gripu. Noriu pasiteiraut, kaip ji.
Ne, labai gražu. Labai miela.
Išeini paskambinti su visais daiktais?
Ką gi.
Apgailestauju, žmogau.
Kaip sakiau, už gėrimus teks susimokėti.
Galutinis rezultatas - 4-0,
deja, „Ričmondo“ žaidėjams nepavyko nutverti už uodegos laimės paukštės.
O nelikus Zavos, apskritai kyla klausimas,
ar ši komanda iš tikrųjų verta „Premier“ lygos.
Be Zavos ši komanda neverta nė mano bažnyčios lygos, Arlai.
O ji yra pakankamai stipri,
savo gretose turi talentingų dvasininkų.
Sumauti dročylos!
Makadu, esi šūdžius!
Be Zavos esat šūdo verti! Net su Zava esat šūdo verti!
LESLIS PASLAPTIS IŠAIŠKĖJO!
AR ZAVA ATSISTATYDINA? LYGA ŠOKIRUOTA!
ZAVA DAVĖ UŽUOMINĄ, KAD SUŽAIDĖ PASKUTINES RUNGTYNES
DR. VAGNERIS
Sveiki, daktare.
Taip, ir vėl nepasisekė.
Taip. Aš ką tik mačiau pranešimą.
Taip, ypatingas talentas.
Atsiprašau, daktare. Aš truputėlį skubu.
Būtų puiku. Ačiū.
Supratau.
Teisingai. Taip. Taip ir galvojau.
Žinoma. Verčiau žinoti.
Taip, na, dar kartą ačiū.
Taip, ir man buvo malonu dar kartą pasimatyti.
Ačiū.
Ką? Susitikinėjai su gimtadienių klounu?
Tris sumautas savaites.
Ar kada mylėjaisi su klonu? Na, su klono nosimi ir panašiai?
Žinoma.
Tai nutiko jo mašinoje.
Kurioje buvo susigrūdę gal 30 to klouno draugų.
Dieve. Išgirdusi apie tavo keistus buvusiuosius,
mažiau jaudinuosi dėl savo paskutinių iširusių santykių.
- Su futbolininku, ar ne? - Taip.
Taip. Su Džeimiu?
Ne. Na, taip... Ne...
Išsiskyrėt bloguoju?
Ne. Geruoju. Penki balai. Išsiskirčiau dar kartą.
Tiesą sakant, tai buvo...
Ne, nenoriu to prisiminti. Nekalbėsiu apie tai.
Nes man tebeskauda.
Man nusibodo taip jaustis. Anksčiau aš buvau laiminga.
- Man ir dabar atrodai laiminga. - Smagu.
Na, ne taip smagu, kaip dulkintis su klonu.
Visą vakarą rinkome ėriuko kakus.
Smagumėlis neišpasakytas.
Aš tai moku geriau smagintis.
Negali būt.
Ačiū už viską.
Nėra už ką.
Šūdas. Labai atsiprašau. Nereikėjo ta daryt.
Šūdas.
Dar ir kaip reikėjo.
Baklava dviem.
Taip.
Mano draugei reikėjo...
Taip, šitiek vienas tikrai neįveiksiu.
Nebent padėtum man. Ne.
Mielai.
Juk mūsų baklava - dieviška.
Taip, aš ne...
Kai noriu padaryt kam nors įspūdį, kažkodėl
imu kalbėti kaip mano močiutė.
Tavo močiutė?
Ką gi, na...
Prisėsk.
Mažytė paguoda yra
žinojimas, kad tarp visų nesuskaičiuojamų paralelinių visatų
nėra nė vienos, kur būtume laimėję tas rungtynes.
SĖKMĖS PIRAMIDĖ
Žinau, kas yra Medčesteris.
HENRIS
Vyručiai. Henris skambina. Gal galėtumėte...
Kalbėkis.
Ačiū.
Sveikas, dički.
Labas. Užjaučiu dėl rungtynių.
Nieko baisaus. Visko pasitaiko. Smagu tave matyti, sūnau.
Klausyk, norėjau pasikalbėti apie tai,
kas anądien nutiko mokykloje.
Tėti, aš susimoviau.
O jeigu būčiau paklausęs tavo patarimo, nieko nebūtų buvę.
- Kokio patarimo? - „Jei pyksti, skaičiuok iki dešimties.
Jei nesuveikia, pakartok dar kartą“.
Taip.
Na, taip man sakydavo mano tėtis.
O tavo močiutė jam sakydavo, kad jei naudotųsi jo patarimu,
tektų visą naktį klausytis jo knarkimo.
O kaip Dagas?
Aš jo atsiprašiau,
sudainuodamas repą prieš visą klasę.
Na, žinai, hiphopo daina yra geras būdas žinutei perduoti.
Žinai? Na, kad ir hiphopo daina „The Message“.
Sveiki, vyručiai. Jūs labai stengėtės šiandien.
P. Higinsai, ar tai, kas kalbama apie Zavą - tiesa?
Deja, taip.
Daniui reikia nosinaičių.
Bičiuliai. Zava įkėlė vaizdo įrašą.
Sveiki. Kaip jūs? Noriu jums kai ką pasakyti, draugai mano.
Jūs nesate mano sekėjai. Jūs - mano šalininkai.
Todėl privalau jums pasakyti.
Zava sužaidė savo paskutines rungtynes.
Nuo šiol visą savo laiką ir energiją skirsiu
savo šeimai ir avokadų ūkiui.
Jei visą savo energiją skiri tam, ką iš tiesų myli,
visata atsilygina tau tuo pačiu. Galite nedėkoti.
Sūnau. Man reikia pasikalbėti su komanda.
Po to lėksiu namo.
Galėtume pažaisti „Roblox“. Kaip tau toks mano pasiūlymas?
Liuks. Myliu tave, tėti.
Ir aš tave, sūnau. Didžiuojuosi tavim.
Jam viskas gerai.
TIKĖKITE
Ponai.
Šįvakar sunkios buvo rungtynės. Ar ne?
„Manchester City“ žino silpnąsias mūsų vietas. Tai - normalu.
Dar turėsime progą šį sezoną su jais sužaisti.
Treneri, rytoj treniruotės nebus?
- Nebus. - Gerai. Ką gi, pasimatysim pirmadienį.
Treneri.
Kas dėl Zavos?
Jis metė komandą.
Na, tiksliau sakant, jis metė aktyvųjį sportą,
tad nepriimkime to asmeniškai, gerai?
Na, žinote, panašiai kaip
jei mergina pabėgtų su kitu ir paaiškėtų, kad jie yra sielos dvyniai.
Taip.
- Džina, bliamba, Geršon. - Teisingai.
Bet, klausykit. Aš suprantu. Zavos nebėra.
Ir žinote, ką? Manau, kad tai tik į gera.
- Ką? Kodėl? - Aš taip manau. Paklausykit.
Ar noriu laimėti? Taip, po galais.
Bet noriu tai padaryt su tais, kurie nori čia būti.
Juk negalime prirakinti jo prie spintelės ir priversti mus mylėti.
Reikėjo pabandyti.
Vyručiai, paklausykit. Mums viskas klostosi gerai.
Girdit mane?
Mums nereikėjo Zavos. Taip?
Taip.
Pergalei reikia tik tų, kurie dabar yra šioje rūbinėje.
Ir jūs turite tuo patikėti.
Tai - ženklas.
Viskas. Mes pasmerkti.
Mums galas. Mums šakės.
Nagi, minutėlę.
Liaukitės gerai? Mes nepasmerkti. Niekas čia nepasmerktas.
Bet tu, Bamberkečai, teisus. Taip. Tai - ženklas. Sutinku. Taip.
Tiesą sakant, tai tik ženklas.
Nagi, vyručiai, paklausykit.
Tikėjimas neatsiranda nuo to, kad ant sienos kabo kažkoks ženklas.
Girdit? Jis kyla iš čia.
Suprantat? Iš čia. Ir iš čia.
Bėda ta, kad mūsų galvose sukasi tiek daug nerimastingų minčių,
kad labai dažnai mes patys susikuriame sau nebūtų problemų.
Mus nuodija pavydas, baimė, gėda.
Man nusibodo kvaršinti galvą dėl tokių niekų.
Suprantat, apie ką aš? Suprantat?
- Ne. - Ne, treneri.
Ne.
- O jūs?
- Ne. - Ir aš nesuprantu. Velnias, nesuprantu.
Žinote, kas yra svarbiausia?
Tikėjimas, kad aš rūpiu, nepriklausomai nuo to, ką pasiekiu ar ko nepasiekiu.
Tikėjimas, kad visi esame verti meilės,
nepaisant to, ar esame įskaudinti, ar įskaudinome kitus.
O kaip tikėjimas viltimi? Ką? Štai kas yra svarbiausia.
Tikėjimas, kad viskas bus gerai.
Kad aš galiu būt geresnis. Kad mes tapsime geresni.
Žmogau. Tikėti savimi. Tikėti vienas kitu.
Žmonės, štai kas svarbiausia gyvenime.
Klausykit. Jei šito sieksite, jei iš tikrųjų šito sieksite,
jūsų tikėjimo niekas nesunaikins.
- Pasimatysim pirmadienį? - Taip, treneri.
Ačiū.
- Rytoj ketvirtą ryto? - Žinoma, bliamba.
Išvertė Laima Banionienė