І цією поразкою продовжується смуга невдач «Ричмонда».
Двох голів від Зави не вистачає,
бо «Ньюкасл» перемагає «Ґрейгаундів» 4-2.
Футболісти талановиті, Крісе.
Саме так, Арло.
Але в цієї команди проблема зі стратегією.
Чорт забирай!
Курва.
Крісе, після поразки від Нейтана Шеллі та «Вест-Гем» місяць тому,
здається, «ґрейгаунди» падають, як камінь.
Усі предмети падають з однаковою швидкістю, Арло. Крім пір'їнок.
Добре сказано, Крісе. Після приїзду Зави все йшло добре.
Але тепер у фанатів «Ричмонда»
все летить шкереберть.
Бу! Бу!
Далі буде ще гірше,
бо через тиждень «Ричмонд» грає з «Манчестер-Сіті».
Вони не у формі, щоб нарешті перемогти своїх блакитних мучителів,
бо впали на дев'яте місце.
1 - МАНЧЕСТЕР-СІТІ 9 - РИЧМОНД
Я знав, що позитивне мислення - маячня!
ПЕРЕМОГИ: 6 ПОРАЗКИ: 3
НІЧИЇ: 6 ЛИШАЄТЬСЯ: 24
- Як негарно. - Що саме?
«Навіть із Завою "Ричмонд" - гівняна команда».
Друже, вийди з твітеру.
Це повідомлення від мого батька.
Ох. Не розумію.
Знаєте,
ми старались, як завжди. Але не змогли переломити обставини.
Не розумію, в чому проблема. А ви?
- У захисті безлад. - Напад неактивний.
Якщо хлопці весь матч стоятимуть
і дивитимуться на чортового Заву, хай купують квитки.
Так, це конструктивна критика.
Дуже дякую.
♪ МИ РИЧМОНД
Вітаю, бос. Як справи?
У мене до вас маленьке питання.
Коли ми, в біса, виграємо матч?
Що ж, розумію, що ви стурбовані.
Цікаво те, що ми якраз обмірковуємо,
як розв'язати цю проблему.
Знаєте, що ми зробимо? Уявіть, що цей клуб - корабель.
Ми розвернемо цей корабель.
Підемо проти течії,
скеруємо його на Полярну зірку і доберемося додому.
Північ там, Теде.
- Там. Ясно. - Я впевнений, що там.
- Я так і сказав. Там. - Ні, там, чорт забирай.
- Щось я заплутався. - Ні! Ви всі помиляєтеся! Північ там!
Чорт.
Здається.
ТЕД ЛАССО
- Можна це прибрати? - Можна. Дякую.
«ОЛА»
Вибачте, будь ласка, заберіть і це.
Ребекко.
Джон Вінґзнайт. Яка приємна несподіванка.
- Вітаю. - Це Джессіка Дарлінґ.
Джессіко, люба, це Ребекка Велтон.
- Я така рада познайомитися. - Взаємно. Вітаю.
У нас було кілька побачень.
І Ребекка раптом покинула мене. У цій кав'ярні.
Не те що я часто сюди ходжу, з надією зустріти тебе.
- Бо це не так. - Ясно.
А я тобі, Ребекко, дякую.
Ми заручені.
Дзинь-дзинь. Скоро весілля.
Заручені. Поздоровляю. Це... Ого.
Як це сталося?
У нас був збіг на сайті знайомств пів року тому.
Не на «Бантрі». Мені ніяково ним користуватися, бо...
- Так. - І в морі казна-чого
я знайшов свою рідну душу.
На першому побаченні ходили на «Гамільтона».
- Чудово. - І він захистив мою честь.
О боже. Так. Уяви собі. Антракт.
Ми стоїмо в черзі за диском,
бо я не слухаю музику онлайн. І вгадай, хто перед нами.
- Сер Ентоні Гопкінс. - Уявляєш?
- Ні. - Джессіка поплескала його по плечу
і попросила записати для батька коротке відео в ролі Ганнібала Лектера,
розумієш.
- І він відмовив. - Так.
Тож я схопив цього покидька за комір
і сказав: «Ми не просили тебе ставати відомим».
Я зробив фото нас трьох і відіслав доглядальниці її батька.
Він був щасливий.
Мій бицар в обзяйних обрадунках.
Що? Я лише...
Що ти сказала?
Ти переплутала слова.
Що... Ти сказала: «Бицар в обзяйних обрадунках»?
Так. Я хотіла сказати: «Лицар в осяйних обладунках».
Це я... Мозок мене підвів.
Для неї це рідкість. Бо вона дуже розумна.
Трохи вчилася в Оксфорді.
Ні, ти сказала: «Бицар в обзяйних обрадунках».
- Ти сказала саме ці слова. - Сказала.
Ну, нам пора. Був радий бачити, Ребекко.
Усе нормально? Ти не голодна?
Я цілком розумію думку Барбари,
але, як я вже пояснила,
я боюся, що, взявши ще клієнтів, ми приділятимемо менше уваги
тим чудовим людям, яких уже представляємо.
А потім я нагадала Кілі те,
що ви часто кажете, Джек: якщо до цього дійде,
якщо ми не зможемо впоратися,
то візьмемо ще людей.
Це називається «зростання».
- Дозвольте я скажу. - Прошу.
- Я згодна з Кілі. - Добре.
Ви невелика, ексклюзивна фірма, саме це вас вирізняє.
Хочете показати, що ресторан успішний - винесіть половину столів,
і до вас стоятиме черга.
Зробімо так.
Так, чудово.
А замість зарплат можемо роздати столи, які ми викинули.
- Не бійтеся, Барбаро. Усе буде добре. - О, так, аякже.
Вона така весела і приязна.
Привіт, мала.
Оскільки нарада крутих дівчат уже закінчилася,
я хочу повідомити, що запустила застосунок.
Як «Бантр», але кращий і крутіший,
там люди зможуть познайомитися зі знаменитостями для сексу.
Що? Шенді.
Називається «Зіркотрахер».
І, так, ми шукаємо інвесторів.
Бачу, вона все ще сердиться через «Бантр»?
О, так. Шенді погано сприймає розлуку, свого колишнього,
роботу та взагалі більшість іменників.
«Ти так захоплена роботою, але я мушу тебе звільнити.
Мені жаль, але така розумна людина зможе знову стати на ноги».
Що я зробила?
Ні, ні, Кілі, вибач.
Ти це скажеш, звільняючи Шенді.
О боже.
Вибач.
Це називається «сандвіч з компліментів».
Повідомляючи погані новини, треба обкласти їх
двома смачними компліментами, щоб пом'якшити удар.
Але я не можу звільнити Шенді.
Вона мене зненавидить.
І вона вважає себе профі.
Не сумніваюся. Найгірші часто вважають себе найкращими.
Мій тато називає це «дисморфофобія таланту».
Добре сказано.
Пообідаємо? Мою зустріч перенесли.
Ще б пак, ходімо!
У мене в животі забурчало, коли ти сказала «сандвіч з компліментів».
О чорт. Дивіться.
НЕЙТАН ШЕЛЛІ ТА АНАСТАСІЯ РАЗОМ НА ВЕЧІРЦІ
Як, у біса, Нейт склеїв таку лялю, як Анастасія?
Може, вона проспорила.
- Як у фільмі «Це все вона». - Так.
Так! Але Нейт не ховає свою красу за окулярами та зачіскою.
Точно не ховає.
Він мав змінитися всередині.
- Так. - Знаєте, «Це все вона» -
кіноадаптація мюзиклу «Моя чарівна леді».
На основі п'єси Бернарда Шоу «Пігмаліон».
Люблю мініпігів. Вони гарненькі
і мають такий же рівень інтелекту, як немовля.
Але ж Анастасія приваблива, так?
- О, так, вона гарненька. - Суперсексі.
Зава, що ти думаєш про Анастасію?
Я про неї не думаю.
Моя Крістіна - єдина жінка, яку я чітко бачу.
Усі інші жінки для мене... розмиті.
Ого.
Моя жінка сексі, але її типаж - сусідська дівчинка.
Окуляри, хвостик, любить малювати.
Як «Це все вона».
- Що? - Це такий фільм.
Мене не цікавить кінематограф. Я люблю спостерігати за жінкою.
Ого.
Продовжимо грати 4-5-1 - ми в дупі.
Перейдемо до 4-4-2 - ми в дупі. Та якщо спробуємо 5-3-2...
- То переможемо? - Ми в дупі.
Чорт.
«Ман-Сіті».
Не віриться, що наш запеклий суперник називається так само,
як стрипклуб, де я танцював студентом.
Що таке, Трент? Маєш для нас ідею?
Ні, я не можу. Я лише спостерігач. Мені не можна втручатися.
Розумію. Типу,
ти як ті садисти-документалісти,
які не відкладуть камеру,
навіть побачивши бідолашне поранене мавпеня,
яке ось-ось з'їдять гієни.
Ну добре. Гаразд.
Думали застосувати тактику довгих пасів?
- Що, типу Route One? - Що це?
Тактика стрімких атак, цілком логічна для гри
слабшої команди проти сильнішого опонента.
Ну добре. Спробуймо її.
Ні, їхні захисники дуже сильні.
- Вони нас уб'ють. - Так, ви в дупі.
МІШЕЛЬ
ДЗВОНИЛИ ЗІ ШКОЛИ. У ГЕНРІ ПРОБЛЕМИ З БУЛІНГОМ.
ПОДЗВОНЮ, ЩОЙНО ДІЗНАЮСЯ БІЛЬШЕ.
Усе гаразд, Теде?
З Генрі знущаються в школі.
Якщо вилетимо зараз і зробимо пересадку в Парижі,
будемо в Канзасі до 12:00,
а до 12:30 спалимо будинок того хулігана!
Ні. Хуліганів треба ігнорувати.
А потім прокрастися до них у дім о 04:00,
коли, за статистикою,
люди найбільш беззахисні.
Правильно.
Ти станеш над ними, сплячими,
і почнеш їх бити.
Важкою, товстою мотузкою, просоченою червоною фарбою.
Треба їх лупцювати, доки не прокинуться
і не переплутають фарбу з власною кров'ю.
А коли вони попросять пощади,
голосно смійся,
поки не набридне.
А потім знову починай їх бити.
Так.
Знаєш, я не буду думати ні про що подібне,
поки Мішель не розповість детальніше,
що там, власне, сталося.
Так. Правильно.
- Але дякую. - Нема за що.
Ребекко, маєте хвилинку?
Авжеж.
Можна сісти?
Леслі, мене бісять ці формальності. Сідай уже.
Річ у тім, що клуб іде неправильним шляхом,
і, боюся, це не через якість гравців.
Тож, якщо ми погано виступимо проти «Сіті», треба зважити...
почати думати про ймовірність,
хоча б теоретичну,
змінити менеджера нашого клубу.
Хочеш звільнити Теда?
У яку саме мить під час моєї промови ви подумали, що я хочу це зробити?
Леслі, зараз мене це дуже засмучує.
Тому я дозволяю собі змінити тему.
Ти віриш у медіумів?
Взагалі-то, так.
І чого це мене дивує? Ти ж такий, не знаю, химерний.
Дякую. Моя тітка Девора мала свого роду третє око,
як у фільмі «Сяйво».
Вона передбачила, що у мене з Джулі буде п'ятеро синів.
І дивіться на нас.
У нашому домі всі сидіння на унітазах запісяні.
А чому ви питаєте?
Кілька тижнів тому я, типу, ходила до медіума.
Не типу. Справді ходила.
Ого! І що вона сказала про наш сезон?
Я не питала.
То була шарлатанка. Але вона сказала, що щось станеться,
і це сталося.
Дивно, правда ж?
Ребекко, у всесвіті повно такого, що не поясниш.
Нігті. Навіщо вони?
І медіуми, навіть якщо серед них є шарлатани,
можуть допомогти нам розгледіти в собі
те, чого ми самі не бачимо.
Дякую, Леслі.
Вітаю, міс Кейкс.
- Від Руперта? - Від моєї подруги Анастасії.
Передзвоніть їй.
Вона здивувалася, що ви не попросили її номер у Bones & Honey.
Ну, я не хотів спішити.
Гаразд.
Вітаю. Добре, що я до тебе додзвонився. Це Нейтан Шеллі.
Було приємно з тобою познайомитися,
і я надіявся, що ми зможемо ще раз зустрітися й випити чогось.
Так, вибач, мамо. Я просто тренуюся. Як тобі?
«Думаю, треба ще раз зустрітися й випити чогось» буде точніше.
Так. Дякую.
Люблю тебе. Бувай.
Ну що ж.
Треба ще раз зустрітися. Треба.
- Вітаю, тренере. - Вітаю, Ребекко.
- Теде. - Я знаю.
Вам все ще ніяково через те, що ви тоді на мене накричали?
Іноді я буваю медіумом.
Усе гаразд.
Так. Дарма я з вас знущалася.
- Приємно було поговорити, бос. - Взаємно, Теде.
ЗІРКОТРАХЕР
Добрий день.
Привіт.
Міс Джонс.
Надіюся, обід з Джек пройшов добре.
Маленьке питання.
Ви просили Шенді подзвонити Еммі Джей о четвертій ранку
у п'яному вигляді
і запропонувати дизайн «презервативів для яєць»?
- Що? - Емма Джей - дизайнерка окулярів.
Ні, звісно, я цього не робила. А що?
Вона розірвала з нами договір.
Через Шенді.
Через вашу подругу.
Шенді.
- Так. - Можна тебе на хвилинку?
- Через півгодини зайду. - Ні, зараз.
- Можна подивитися? - Барбаро.
У мене є п'ять хвилин,
потім іду на зустріч з кандидаткою на секретарку.
Вона боїться ліфтів. Прикольно, скажи?
Сядь, будь ласка.
Так.
Шенді.
Ти підвищиш мені зарплату?
Ти геній.
Але...
Моя смілива рішучість? Якого біса?
Ну що ж! Слухайте, вівці!
Мене щойно звільнили, бо дехто не може працювати з новаторкою.
Тому я засную власну піар-фірму й переманю всіх клієнтів.
Хто зі мною?
Я платитиму вам удвоє більше.
Хто зі мною?
Ну добре. Тримісячна відпустка щороку, машина компанії,
в офісі масажний стіл з ліцензованим масажистом.
Хто зі мною?
Я з вами.
- Не ти, Дене. - Добре.
Барбаро. Я знаю, що ти мене підтримуєш.
Я зовсім тебе не підтримую.
Бо ти боягузка, і я тебе ненавиджу.
Ненавиджу вас усіх!
Кілі, прошу, дозволь мені залишитися.
Мені тут так подобається. Ми як сім'я.
- Я тебе люблю. - Усе буде добре, Шенді.
Аж ніяк!
Ви фашистські падлюки!
Я... Довбані посередники!
От ви хто.
Знаєте що? В дупу вас усіх!
То наш.
Пішла ти!
Дене, ходімо.
Взагалі-то, я лишуся.
Посмокчи мій член.
Добре.
Я цього не скажу.
Але ти так думатимеш.
Так, часто. І завжди.
Вітаю. Я Ребекка Велтон, я записана до доктора Веґнера.
Заповніть анкету, і він вас прийме.
- Дуже дякую. - Сідайте.
КОНТАКТНА ОСОБА
ІМ'Я КИМ ДОВОДИТЬСЯ
Ребекко. Яка приємна несподіванка.
Вам необов'язково це заповнювати.
- Ходімо.
- Дякую. - Сідайте.
- Дякую. - Розташовуйтеся.
Як ви тримаєтеся?
З огляду на недавні невдачі «Ричмонда».
Бідолашна. Мабуть, це такий стрес.
Так, визнаю, це нелегко.
Але нам просто не дуже щастить.
Усе налагодиться. Я впевнений.
Поки Зава з вами, усе буде добре.
- Він чудовий, правда? - Так. Нам пощастило, що він з нами.
Що привело вас до мене?
Так. Ну, я знаю: те, про що я спитаю,
з огляду на мій вік малоймовірно.
Але мені цікаво, чи...
Чи можете ви мати дітей?
Так. Це.
Це зовсім не малоймовірно.
У мене багато пацієнток вашого віку й навіть старших.
- Справді? - Так.
Звісно, я не можу гарантувати...
Так, я знаю.
Але ми можемо зробити аналізи й подивитися. Добре?
Чудово. Дякую.
Сидіть тут, розслабтеся.
Я попрошу лаборантку взяти у вас кров і зробити УЗД.
- Радий вас бачити. - Взаємно.
Вперед, «Ричмонд»!
Слухайте всі.
Прийміть душ, ідіть додому, відпочиньте.
І найголовніше - ніяких відеоігор перед сном.
Крім Animal Crossing. Вона чудово заспокоює.
- Так. - Ви молодці.
Я думаю, що ми вже почали досягати успіху.
- Насправді, Семе... - Ян Маас, мовчи.
Семе, ми гівняно граємо й знаємо це.
Так. Так.
Гей. Годі цього негативу.
Так, «Сіті» - чудова команда. Справді.
Але яка різниця? Ми теж чудові.
Тож перестаньте поводитись як наполохані зайці.
Просто зіграймо.
Джеймі правильно каже.
Він зовсім як Зава.
Не чіпай мене.
Знаєте, я не пророк.
Пророки вірять у щось.
Я не просто вірю.
Я знаю серцем, кістками,
добре розвиненими м'язами плечей, спини та сідниць,
що ця команда може подолати будь-якого суперника.
Я сказав те ж саме.
Ви переможете не завдяки мені.
Ви переможете, бо ми працюватимемо разом.
Бо разом...
ви можете досягти будь-чого.
«Манчестер-Сіті» буде переможено!
Привіт. Ось і ти.
Теде, вибач, що ми ніяк не могли поговорити.
Не страшно. Я все розумію.
Як там малий?
З ним усе гаразд. Він зараз у парку.
Невже? О, чудово.
Так. Джейк вирішив погуляти з ним, подихати повітрям.
Так. Це розумно. Так.
А як у тебе справи?
Бувало й краще.
Я тебе розумію.
Я теж цілий день не при собі.
Навіть розповів про це Берду й Рою.
Вони були готові летіти в Канзас
і набити дупу пацанові, який з нього знущався.
Ні, Теде, з Генрі ніхто не знущався. Це він знущався.
Що?
ФК «Ричмонд» проти «Манчестер-Сіті».
Зазвичай фанати «ґрейгаундів» записують собі поразку
ще до початку матчу.
Але сьогодні з ними Зава, і є надія,
що «Ричмонд» нарешті переможе в цьому протистоянні.
З роботою покінчено.
Побачимося завтра, Дене.
Ні.
Я звільняюся.
Ні. Я жартую.
Чи ви хочете, щоб я звільнився?
- Ні, чекаю тебе завтра, Дене. - Добре.
- Добраніч. - Так, дякую.
- Добраніч, міс Джонс. - Добраніч, Барбаро.
Барбаро!
Хтось із вас хоче сьогодні піти на матч «Ричмонда»?
Буде бійка, як той раз?
- Мабуть, не буде. - Тоді ні.
А я піду.
Можна від вас зробити кілька дзвінків?
Так, авжеж.
Лише не дивіться, що в шухлядах.
Не треба.
Я обов'язково зазирну в ті шухляди.
Зава! Зава!
ЗАВА
Здери з них шкуру.
Пошматуй їх.
- Поріж їх. - Так.
- Зроби з них пюре. - Я не граю.
- Кричи, поки не зірвеш голос. - Так.
З'їж їх.
- Переверши їх, Семе. - Дякую, тренере.
Гей. А де Зава?
ВПЕРЕД, «ҐРЕЙГАУНДИ»!
Тренере, заціни.
Уже 115 днів ні краплі сечі на штанях. Новий рекорд.
Я тобою пишаюся.
Ти говорив з Генрі?
Ніяк не можемо зв'язатися.
Чому у світі не може бути одна часова зона?
- Сонце. - Точно. Довбане сонце. Ой.
Генрі - хороший хлопець, бо він твій син.
Хай що з ним відбувається, він усе владнає.
Дякую, тренере. Мені треба було це почути.
Ні, тобі треба було це почути.
- Я так і сказав. - Невже?
У нас велика проблема.
Це моя...
Два питання. Ти готова їхати на матч?
І ти відчуваєш цей сморід?
Так і так.
О боже. Що то було?
Як дивно.
Ого!
- Що за хрінь? - Де воно взялося?
О боже.
«Левиця пішла. Грайся з ягням, сучко. Цілую, Шенді».
Боже.
Це нагадування деактивувати її вхідну картку.
Чорт забирай.
Фу, як смердить! Я...
СМАК АФІН
Після тебе.
Вітаю, Корал. Шеллі. Столик на двох. Дякую.
А вам чим допомогти, міс?
Ні, вона... Ми... Це Анастасія.
Вона дуже відома модель, і в нас побачення.
Разом. Ми разом. Столик на двох.
Вітаю.
У вас така гарна голова.
Дякую. Вона в мене від батька.
- Прошу сюди. - Ні. Вибачте, Корал.
Можна нам столик біля вікна?
- Треба спитати Дерека. - Я вже спитав.
Нейтан Джеллі, Водеркід!
Так. Дай п'ять.
- Привіт! - Угу.
І, ого!
Лясніть мене по пиці. Це мені сниться?
Єдина й неповторна Анастасія в моєму ресторані.
Я фанат вашого обличчя й тіла.
Для вас - найкращий столик для двох. Ходімо зі мною.
Так.
Прошу.
- Прошу. - Дякую, Дереку.
- Смачного. - Дякую.
Тут не дуже стильно.
Так, але... Скуштуй їжу, в них божественна баклава.
КІЛІ Я НЕ ВСТИГНУ НА МАТЧ
ДОВГА ІСТОРІЯ, АЛЕ ОСЬ ФОТО. ЛЮБЛЮ ТЕБЕ!
У МЕНЕ 100 ПИТАНЬ, ПОГОВОРИМО ПОТІМ!
ДОКТОР ВЕҐНЕР РЕБЕККО, ВАШІ РЕЗУЛЬТАТИ В МЕНЕ.
ПОДЗВОНЮ ПІСЛЯ МАТЧУ. ВПЕРЕД, РИЧМОНД!
У мене погані новини.
Вперед, хлопці! Граймо!
«Ричмонд» починає гру з Коліном замість Зави.
Г'юз замість Зави? Що скажеш, Крісе?
Більшої дурості я ще не бачив.
Гра починається. Але де Зава?
Є новини?
Ніхто не знає, де він.
Мудак не відповідає на дзвінки.
Так само як його агент, менеджер, піарник, тренер,
акупунктурист, масажист, фекаліст, садівник авокадо
і навіть перукар.
Може, він помер.
Це найкращий варіант.
«Ричмонд» грає без Зави вже десять хвилин,
і ніхто не розуміє чому.
Бувай, моя мила смердюча подружко.
Якщо Шенді знову попросить тварину, не давай.
Вибач, Кілі.
Вона обіцяла мені побачення зі знаменитістю.
Я завжди хотів, виходячи з ресторану, сказати...
«Ніяких фото».
Едварде, любити треба людину, а не статус.
А ось величезна торба лайна.
Так. Нарешті тут пахне краще.
Краще? Аякже.
Зараз тут пахне, ніби хтось нагидив у пряне гарбузове лате.
Ой. Я б щось випила. У тебе нічого немає?
О чорт. Нема, вибач.
Стривай.
Робоча горілка Шенді нарешті знадобиться.
Супер. Де вона її ховала?
На столі.
- Так. - Ти, мабуть, хочеш міксер з льодом.
Карамелізовані апельсини?
Кілі, ти чарівна.
А я навчалась у найпрестижнішому інтернаті Данії.
Ми пили теплу горілку на сніданок.
Ого. Мене нелегко здивувати, але тобі вдалося.
- Будьмо. - Будьмо.
Я не зможу це запостити. Соус схожий на блювоту.
Я не можу постити блювоту. Підписники побачать, і їх знудить.
На щастя, цей соус смачніший, ніж здається.
А піта свіжа, з пекарні через дорогу.
Погодуй мене.
Так.
Так?
- Нейте? - Що?
Може, підемо звідси? Їжа смачна,
але інтер'єр такий банальний і нудний.
Я знаю, що цей ресторан не дуже стильний,
але для мене це важливе місце.
Тут наша сім'я святкує дні народження, річниці шлюбу.
Ми прийшли сюди, коли я став помічником тренера «Ричмонда».
Ми тут відзначаємо всі важливі події.
Тому для мене цей ресторан найкращий.
Що я собі думаю? Замовмо саґанакі!
Мені треба подзвонити.
У моєї подруги грип. Спитаю, як вона.
Ні, це... Це дуже мило. Ти така добра.
Тобі потрібні всі речі, щоб подзвонити?
Гаразд.
Вибач, друже.
За випивку доведеться заплатити.
Рахунок у кінці гри 4-0,
«Ричмонд», як капітан Ахав, усе ще не може впіймати білого кита.
І без Зави постає питання,
чи місце цій команді у прем'єр-лізі.
Без Зави цій команді не місце навіть у моїй парафіяльній лізі, Арло.
Там проходять запеклі поєдинки
між здібними кліриками.
Ви просто зграя дрочил!
Макаду, ти лайно!
Без Зави ви лайно! Навіть із Завою ви лайно!
ЛЕСЛІ ЗАГАДКУ РОЗГАДАНО!
ЗАВА ЙДЕ ЗІ СПОРТУ? ЛІГА В ШОЦІ!
ЗАВА НАТЯКАЄ ЩО ПРОВІВ ОСТАННІЙ МАТЧ
ДОКТОР ВЕҐНЕР
Алло, докторе.
Так. Сьогодні ви зазнали втрати.
Так. Я щойно побачила оголошення.
Так, неймовірний талант.
Вибачте, докторе. У мене мало часу.
Було б чудово. Дякую.
Ясно.
Так. Я так і думала.
Нічого такого... Краще впевнитися.
Так, ще раз дякую.
Так. Приємно було з вами поговорити знову.
Дякую.
Що? Ти зустрічалася з клоуном?
Три безумні тижні.
Ти займалася сексом з клоуном? З носом і в костюмі?
Аякже.
У його машині.
Куди ми набилися разом з його 30 колегами.
Боже. Послухавши про твоїх дивних колишніх,
я вже не так переживаю через свої останні стосунки.
- З футболістом? - Так.
Так. Джеймі як-там-його?
Ні. Тобто так... Ні...
Ви погано розійшлися?
Ні. Було класно. П'ять зірок. Можна повторити.
Насправді я про...
Ні, я не хочу про це говорити.
Бо все ще болить.
А мені це набридло. Я була життєрадісною людиною.
- Мені ти здаєшся щасливою. - Це смішно.
Не так смішно, як трахатися з клоуном.
Ми весь вечір збирали кілограмів 50 ягнячих бібок.
Найбільша розвага за кілька місяців.
А в мене постійно повно значно цікавіших розваг.
Та ну.
Гей.
Дякую тобі за все.
Нема за що.
Чорт. Вибач. Дарма я це зробила.
Чорт.
Ні, зовсім недарма.
Баклава для двох.
Так.
Моя дівчина...
Я все це сам не з'їм.
Хіба що ти приєднаєшся до мене. Ні.
Авжеж.
Бо наша баклава божественна.
Так, я не...
З якоїсь причини, коли я хочу когось вразити,
то говорю як моя бабуся.
Твоя бабуся?
Ну що ж...
Сідай.
Єдина розрада -
знати, що в усіх паралельних всесвітах
ми б не виграли цей матч.
ПІРАМІДА УСПІХУ
Я знаю, що таке Madchester.
ГЕНРІ ВІДЕО FACETIME
Хлопці, це Генрі. Ви не проти, якщо я...
Розмовляйте.
Дякую.
Привіт, здоровань.
Привіт. Співчуваю через матч.
Не переймайся. Таке буває. Радий тебе бачити, синку.
Слухай, я хотів поговорити з тобою
про те, що сталось у школі, гаразд?
Тату, я облажався.
І якби я послухався твоєї поради, такого б не було.
- Якої поради? - «Коли злишся, полічи до десяти.
Якщо не допоможе, полічи знову».
Так.
Так казав мій тато.
А бабуся казала, що треба лічити вічно,
щоб стерпіти його хропіння.
Це був Даґ, так?
Я повідомив, як мені шкода,
у реп-вибаченні перед усім класом.
Хіп-хоп - чудовий спосіб про щось повідомити.
Правда? Як-от пісня «The Message».
Хлопці, ви сьогодні старалися.
Містере Гіґґінз, про Заву - це правда?
Боюся, що так.
Дайте Дані серветки.
Народ, Зава запостив відео.
Привіт. Як справи? Я хочу з вами поділитися, друзі.
Ви не просто мої підписники. Ви мої віряни.
Тож я мушу вам сказати.
Зава зіграв свій останній матч.
Віднині я присвячую весь свій час і всю енергію
своїй сім'ї та фермі авокадо.
Якщо вкласти всю енергію в те, що ви любите,
всесвіт вам віддячить. Запам'ятайте це.
Синку, я повинен швидко поговорити з командою.
А потім зберу речі й помчу додому.
Тоді ми вийдемо в інтернет і пограємо у Roblox? Хочеш?
Домовилися. Люблю тебе, тату.
І я тебе, синку. Я тобою пишаюся.
З ним усе гаразд.
ВІР
Джентльмени.
Сьогодні був важкий матч.
«Ман-Сіті» знову нас здолали. Це правда.
Але потім нас чекає ще один матч з ними.
Завтра тренування не буде?
- Правильно. - Добре. До понеділка.
Тренере.
А що Зава?
Він покинув команду.
Загалом, він узагалі пішов зі спорту,
це вже не таке особисте.
Наприклад,
ваша дівчина втекла з якимось хлопцем, бо він її рідна душа.
Так.
- Довбана Джина Ґершон. - Так.
Але послухайте. Я все розумію. Зава пішов.
І знаєте що? Думаю, це добре.
- Що? Чому? - Саме так. Слухайте.
Чи хочу я перемогти? Ще й як.
Але я хочу це робити з людьми, які хочуть бути тут.
Ми не можемо прикувати його до шафки і змусити любити нас.
Можна спробувати.
Хлопці, слухайте. У нас чудова команда.
Ясно?
Нам не потрібен Зава. Так?
Так.
Для перемоги нам потрібні лише хлопці з цієї роздягальні.
А вам лише треба в це повірити.
Це знак.
Ну все. Ми приречені.
Нам кінець. Це все.
Стривайте.
Перестаньте. Ми не приречені. Ніхто не приречений.
Але, Бамберкетч, твоя правда. Це знак. Я згоден. Так.
Це просто плакат.
Хлопці, слухайте мене.
Віра не приходить тому, що ви повісили на стіну плакат.
Ясно? Вона тут.
Бачите? І тут. І тут.
Проблема в тому, що у нас всередині стільки сміття,
що ми самі собі заважаємо.
Йдеться про заздрість, страх чи сором.
Я більше не хочу бачити цього лайна.
Розумієте, про що я? Розумієте?
- Ні. - Ні, тренере.
- Ні. - Ні.
- Розумієте?
- Ні. - І я не розумію. Чорт забирай.
Знаєте, що я хочу бачити?
Віру в мене як людину, поза моїми досягненнями.
Чи віру в те, що ми всі варті любові,
хай навіть нас скривдили чи ми скривдили когось іншого.
А як щодо віри в надію? Це я теж хочу бачити.
Віру в те, що завтра буде краще.
Що я стану кращим. Що ми станемо кращими.
Так. Вірте в себе. Вірте один в одного.
Це основа людського життя.
І знаєте, якщо ви це зможете, якщо кожен з вас справді це зможе...
вас ніхто не здолає.
- Побачимось у понеділок? - Так, тренере.
Дякую.
- Завтра о 04:00? - А то ж як.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк