- Zdravím. - Zdravím.
- Zdravím. Hodně štěstí tenhle týden. - Díky, Susan.
Zdravím, paní Barnabyová. Drsná noc?
Tede, když to není drsný, není to zábava.
No teda.
- Čau. - Čau, kluci, jak je?
- Ahoj, trenére. - Ahoj.
Hej, honibrku. Neusni na vavřínech a neposer tu sérii.
Jakou sérii?
- Richmond, do toho. - Jo.
Dobré ráno.
Zdravím, jak je?
- Mami? - Ahoj, Teddy.
CHUŤ ATHÉN ŘECKÁ TAVERNA
Uklízečky asi neumyly podlahu.
My tu uklízečky nemáme.
A proč dáváme židle na stoly?
Řídí to tady chlap.
Chápu. Tak já zajdu pro koště.
Dobrý den.
Otevíráme až za půl hodiny. Mohli byste počkat jinde?
- Pardon. - Jo.
Ne. Počkejte.
Jdeme za Nathanem Shelleym. On tady pracuje, ne?
Nikdo takový není.
Proboha. Je to pravda.
Jak jsi ty prachy mohl utratit tak rychle?
Propadl jsi světlům ramp?
Co? Ne. Prostě tady akorát rád pracuju.
Rád trávím čas s přítelkyní.
Teď tu byla.
- To je moje přítelkyně. Ona... - Jasně.
Proč jste přišli?
Chceme, aby ses vrátil k nám.
- Jo? - Jo, brácho.
Tohle je totiž mega smutný.
Vy všichni chcete, abych se...
Jo, budeme rádi.
Probrali jsme to a shodli jsme se. Až na Bumbercatche.
Zdržel se hlasování, je proti demokracii.
Jo aha.
Jo.
Takže Ted po vás chtěl, abyste mě pozvali zpátky?
Ne, Ted o tom neví.
Jo, chtěli jsme se nejdřív zeptat tebe, než mu to řekneme.
Tak to je mi líto.
Není dobrej nápad, abych se vrátil. Takže díky, ale ne.
- Dobře. - Fajn.
Dáš mi 75 kebabů s sebou?
Jo. Jasně. Kuřecí, vepřový, nebo jehněčí?
Nebo 25 od každýho?
Úžasnej Nate.
Dobře.
- Hezky. - Jo.
Díky!
PŘIJDU POZDĚJI. NĚCO MÁM.
Dost spartánské.
Co je na té troubě za bláznivé symboly?
Jo, na tom s tou čárkou pod znakem radioaktivity peču keksy a kuře.
Na ty tři vlnky se spálí i mražená pizza.
A když tam je klíč, začne to pípat, dokud mi to neopraví Beard.
Všechno dobrý, mami?
Jo, jen se rozhlížím.
Ne. Proč jsi přijela do Londýna? Všechno v pořádku?
No jo. Všechno dobrý.
Chtěla jsem se sem podívat, tak jsem si ke Dni matek koupila výlet.
Aha. A jak dlouho už tady jsi?
- Teprve týden. - Týden? A kde jako bydlíš?
V roztomilém hostelu.
- Mami. - Je tam spousta Australanů.
Vandrují napříč Evropou.
Je to tam hodně o sexu.
- Mami. - Ne, já nic nedělám.
- Australani. - Jo. Chápu.
Nechceš po zbytek výletu bydlet tady?
Pokud ti tu nebudu vadit.
Nebudeš, mami. Jasný? Zůstaň tady.
- Dobře. - Tak fajn.
- Musím jít do práce. - Dobře. Bav se.
Nechceš jít taky?
- Nechci překážet. - Mami, já chci, abys mi překážela.
I mým kamarádům a kolegům.
Prosím, pojď se mnou.
- Tak děkuju. Ráda. - Dobře.
Kufr si brát nemusíš.
- Dobře. Tak si vezmu jen kabát. - Jo.
Kabelku a trable hodím za hlavu.
Tímhle směrem, prosím. Tak.
Same, Richmond vyhrál 15 zápasů v řadě.
Ještě čtyři body, a předeženete Manchester City a získáte titul.
- Máte nějaký dotaz? - Jo. Nezdá se mi to?
Jestli jo, tak se prosím neprobouzejte. A pokud jsme v Matrixu, neodpojujte mě.
Lepší Trente.
#JSME RICHMOND
Marcus Adebayo, The Independent.
Jamie, jaké je mít po tom debutu titul nejlepšího hráče měsíce v Premier League?
Jo, je to dobrej pocit. Asi.
Ale vypadám dobře jenom díky našemu týmu.
Takže bych se měl víc snažit, aby vypadali dobře oni.
Takže z toho mám špatnej pocit.
Jamie měl i nejvíc přihrávek na gól, takže toho pro tým udělal spoustu.
Jo, ale góly dali oni.
I Jamie dal gól.
Ale to měla být přihrávka. To se nepočítá.
Ten gól je lež. Měl by se smazat ze záznamů.
Všem se omlouvám. Hlavně dětem.
Tak bych to ukončil. Bylo to bezva. Díky moc.
- Zdravím. - Zdravím, Tede.
Dnes ráno vám nesu nejen keksy.
Mám s sebou i velice speciálního hosta.
Skvělé. S kým mám tu čest?
Jsem jeho nový bodyguard. Držte ruce tak, abych na ně viděla.
Dělám si srandu.
Ty svoje upravené ručky si mějte, kde chcete.
Proboha. Jste Tedova máma.
Zásah. Potopená.
To je má šéfka Rebecca Weltonová. Rebecco, Dottie Lassová.
No tak, pojďte sem.
Neuvěřitelné, že konečně potkávám ženu, která stvořila toho nejhodnějšího člověka.
To není moje zásluha.
Narodil se, a už se ptal doktora, jak má pomoct.
To nedává smysl.
Mimina nemluví ani nechápou empatii a...
Dottie. Pardon. Můžu vám tak říkat?
- Jestli chcete mluvit na mě, tak jo. - Dobře, provedu vás tady.
Skvělé je prý Sherlockovo muzeum.
Já myslela tady.
Tím líp. Hrozně se těším na Daniho Rojase.
Ten vás nezklame.
- Můžeme? - Jasně.
- A vy jste ze... - Surrey.
Odkud jste?
- Ze Surrey. - Aha, já slyšela „sorry“.
A já řekla: „Strážníku, to musí být nějaká mýlka.
Mého syna jste zatknout nemohli. Ten spí v posteli.“
Určitě si nedáte kebab, paní Lassová?
Ne, děkuju, Dani.
Jsi moc milý.
Poslouchejte.
Musí být fajn, že vaše máma přijela.
No jo. Moc fajn.
- Oklahoma. - Není. Je to divný.
Neřekla, že přijede.
Objevila se zničehonic, jako ty divné chlupy na obočí, když mi bylo 40.
To mámy dělávají.
Ale ukázalo se, že můj 12letý syn v té posteli v pokojíčku nebyl.
Ukradl naše auto a šel se projet.
Zatkli ho za to, že jel po opačné straně silnice,
takže žít v Anglii byl asi jeho osud.
Nebylo mi 12, ale 15. A zastavili mě kvůli tomu,
že Ronnie Fowch na policajty ukazoval gesta pouličních gangů.
Pravda občas zkazí dobrý příběh.
Jo, běžte dělat do Daily Mailu.
Tede, pokud své mámě zařídíte jednu hezkou chvilku,
něco, na co bude vzpomínat, tak máte vyhráno.
Jo. Dobře. Díky, šéfko.
Tak. Musím jít uvázat koně.
To říkají i holky, když se jim chce čůrat?
Ne, kupuju koně.
Vyprávěl vám Teddy, jak snědl tyčinku, ale bylo to lejno?
Tak.
Toho vyprávění by už stačilo.
Za 20 minut je trénink. Vztyk.
- Těšilo mě, paní Lassová. - I mě.
Mami, hned se vrátím. Jdu se převlíct a zavedu tě na hřiště.
Dobře, zlato, budu tady čekat.
Paní Lassová, jen se představím. Jsem Trent Crimm.
- Zdravím, Trente. - Dobrý den.
Nemohl bych si s vámi popovídat o...
Máte krásné vlasy.
- Fakt vystajlované. - Díky.
Van Damme? Musíš mít tu masku?
Jo, musím. Jinak umřu.
Kdybych si měl vybrat mezi tou maskou a smrtí, vyberu si smrt.
- Fakt v ní vypadáš jako pitomec. - No tak děkuju, Jane Maasi.
Taky se přidáš, Jamie?
Důležitější je se chránit než být cool.
Hej! Tartte!
Do botárny. Hned!
Někdo má průšvih.
Ne. Roy křičí na ty, koho má rád.
Tak poslouchej.
Na ty tvoje ultraskromný empatický hovadiny teď není vhodná doba.
V sobotu hrajeme proti City, tak buď to nejhovadštější hovado,
jaký jsi v tom svým hovadským životě byl.
Jasný? Takže nechci, abys...
Co se děje?
Nevím.
Ty snad umíráš nebo co, vole?
Ne. Akorát jsem unavenej.
Nemůžu spát. Nemůžu jíst.
A vlasy si už umývám bez kondicionéru, protože nevím, proč bych se měl snažit.
Připadám si jako ten chlap v reklamě na Red Bull,
co tlačí do kopce velkej šutr, ale pak o ty křídla přijde.
Royi, mám pocit, že jsem přišel o křídla.
Kde mám do prdele svý křídla, Royi?
Kurva.
- Wille? - No?
O hodně jsi přišel.
Ach jo.
...co jste kdy viděl. Dokonce jsem...
Bože. Ten nový útočník vypadá jako tvá máma.
To je moje máma.
Já vím, Tede. To byl vtip.
- Jo aha. - Ahoj, Tede. Máš chvilku?
Kdoví, Higgsův bosone? Co je?
Dnes ráno šlo pár mých zvědů za Nathanem do jeho nové práce.
Dělá číšníka v Tootingu.
- Túting? - Tooting.
- Říkal Túting? - Tooting.
- Vy tu máte město Túting? - Tooting. Jo.
Je to tady bezva, že?
Jo. Promiň, mluvils o Nateovi.
Mí zvědi říkali, že by se Nate vrátil, kdyby ho sem někdo pozval.
Aha. Co ty na to?
Věřím v druhou šanci, Tede.
Proto jsem pořád ještě ženatý a synové jsou naživu.
- Royi, vadilo by ti tady mít Natea? - Ne. Je mi to u prdele.
Jdou mu ty hovadiny, co mně ne. Hele, teď něco mám.
Aha. Všechno v pohodě?
Jo. Zrovna řeším něco, do čeho ti kurva nic není.
Aha. A co ty, kouči?
- Nevadilo by ti... - Jestli toho zrádce
vezmeš zpět, tak to tady podpálím.
Tede?
Tys fakt tančil na pódiu se Springsteenem?
Ne, to byla Courteney Cox.
Ale zpíval jsem „Glory Days“ s coverovou kapelou na jedné bar micva.
Aha. To bylo na bar micva. No jo.
- To je tvá máma? - Jo.
- Moc mě těší. - Kamarádi si nepodávají ruku. Obejmou se.
- Bídák Beard. - Lodi Dodi!
Pojď sem. Tak.
- Trente. Pojďte se obejmout. - Lodi Dodi, ta ráda paří.
Je pohodářka. Nikomu nevadí.
Někteří z nás musejí trénovat!
Lodi Dodi, ta ráda paří. Je pohodářka. Nikomu nevadí.
Dobrý den. Vy jste přišel kvůli těm trubkám?
Ne. Co je s nima?
Nic.
Proto mi bylo divný, že byste přišel kvůli trubkám.
Royi, co ty tady?
Musíme si promluvit.
Royi.
Ale ne o nás. Prostě...
Poraď mi s Jamiem.
Má v hlavě bordel. Snažil jsem se mu pomoct sám,
ale přes emoce jsi lepší ty.
Navíc... ti to sluší.
- Chceš pomoct s Jamiem? - Jo. A sluší ti to.
Vám oběma.
Děkuju.
Stálo mě to asi dvě libry. Je z blešáku.
Aha.
Víte? Díky.
Má to tady skvělou atmosféru.
Připomíná mi to jeden irský bar v Topece.
To mi radši neříkej.
- Že je irský, nebo že je v Topece? - Ani jedno.
To ne!
Teď já. Omluv mě.
Snažím se jít po žluté dlážděné cestě, kde vyjí lidské bestie.
Jak to zvládá?
No, vedu, ale on líp zvládá víc kuliček.
Ale ne, ty blázínku. Ptám se, jak se má.
No, je to prostě Ted.
Pořád se jenom snaží všem pomáhat, ale sám pomoc nepřijme.
- Jo. A co ty, Dottie? - Se mnou si hlavu nedělej.
Máte toho na bedrech dost, nebudu vám přidávat.
- Prosím. - Díky, Mae.
Díky, Mae.
Mae, máte krásnou hospodu.
To se s tou irskou v Topece nedá srovnat.
Budu vám to věřit.
Takže, chodíš s někým?
Jedna mi vyrvala srdce, rozšlapala ho na padrť
a vystavila ho všem na posměch.
Zlato, to nevadí, nějakou potkáš.
Ne, já ji miluju.
- Chceš vidět její fotku? - Jasně.
Tvá máma je báječná.
To jo. Díky.
Na. Vyměním to s tebou. Tumáš.
Tede, pinball je zábavnější, když ho hraješ s kuličkou.
Jo, no já dávám koučovi a mámě čas, aby si pokecali.
Takže tak.
„Rodiče tě rozeserou.
To oni nechtě dělají.“
„Své nedostatky ti věnujou. A pár chyb navíc přidají.“
„Ale sami byli vadní
kvůli svým starým rodičům,
co buď byli hrozně přísní, anebo si šli po krku.
Trápení si předáváme.
Ke dnu jdeme jak na moři.
Tak z toho vycouvej, nejlíp hned. A děcka nepořizuj si.“
Hej, Tede. Vaše máma je krutopřísná.
Přidala si mě na facebooku.
Vy jste málem hrál v Coldplay?
No jo. Je to tak.
Neuvěřitelný!
To je něco.
Nemůžu ti zabrat postel, Teddy.
Mami, to nevadí. Vyspím se na gauči.
- Ne, to já. - No tak já budu spát
na zemi vedle gauče a v posteli nebude spát nikdo. Prosím.
- Děkuju. - Jo.
- Na postel ne! - Dobře.
Něco pro tebe mám.
Myslelas, že se tu náhodou potkáme?
Mám pro tebe výstřižky z našich novin.
LASSO NA HŘIŠTI PRODĚLAL PANICKOU ATAKU
Já tušila, že to chceš.
Děkuju ti.
Co máš zítra v plánu?
Zajedeš s námi do Manchesteru?
Nevím.
Být v Anglii a nezajít si na fotbal
je jako jet do Říma a nejít do kostela a nenechat se okrást.
Děkuju, ale asi zůstanu tady.
Minulý týden jsem se moc nevyspala kvůli tomu hlasitému sexu.
- Ale já nic. - Australani.
- Jo, vím. - Tak.
A jsem nervózní, když koukám na tvůj zápas.
Takže zůstanu tady a ty ty Manchesteřany rozdrť.
Manchesterské hráče.
Až se vrátíš, budeš mít uvařenou večeři. Dlouho jsem ti nevařila.
Jo. To by bylo fajn. Dobře.
Tak se uvidíme ráno.
Hej...
Pořád ještě máš ty ataky?
- Však víš. - Ty panické ataky.
Jo.
Ne. V poslední době ne.
Vlastně na to mám terapeutku.
Budu hádat. Za vše můžu já.
Ne, mami. Samozřejmě že ne. Ale...
Ale fakt mi to pomohlo.
To je dobře.
Jo. Tebe nenapadlo, že by sis s někým promluvila?
Ale ne. To není můj šálek čaje. A víš, že mám čaj moc ráda.
Dobrou noc, mami.
Dobrou, zlato. A díky za tu postel.
Není zač.
To jsou věci. Vy pojedete s námi?
- Jedeme v tom všichni společně. - Jo.
A Nora mě důrazně požádala, abych nelítala soukromým tryskáčem.
Proč?
- Kvůli životnímu prostředí. - Aha.
- Podělaný životní prostředí. - Jo.
Jo.
Tak jo.
Čau.
- Čau. - Jak je na tom?
To je v prdeli.
Promluvím s ním.
Fajn.
Dámy a pánové. Naše cesta může začít.
Koukej na Kena. Je hezky upravený, co?
- Někdy nosí i ženské šaty. - Jo?
Prosím. Žádný spěch.
Při čekání můžete uzobávat oříšky. Přinesu vám pití.
- Jo? - Díky.
Hej. Víte, kdo to je?
Váš syn?
Co? Ne.
Náš číšník?
Proboha, vy jste teda dvojka. Víte, kým býval?
Ne.
Přece manažerem West Hamu United.
No jo. Vy jste Přízračné dítě.
Přesně. Tak jsem to řekl.
Tenhle člověk se staral o vybavení, pak dělal asistenta trenéra,
pak manažera, dostal se na první místo v lize, a teď mi dělá vrchního číšníka.
To mě mrzí.
No, těšilo mě.
Vyzkoušejte rybu. Vzadu jich máme tuny.
- Tak jo. Ryby. - Jo.
Kvůli drogám? Já to zažila. Měla bych pochopení.
Ne, akorát tady rád pracuju.
A to je má přítelkyně.
Ať vám chutnají ty oříšky. Zajdu pro to pití, jo?
- Rozhodně kvůli drogám. - To teda.
Ale co bral?
Ahoj.
Můžu dál?
Jo, jasně. Pojď dál. Co se děje?
Jenom se jdu zeptat, jak se máš.
Roy ti to řekl.
Dělá si o tebe starosti. V pohodě?
Jo. V pohodě.
Jsem v pohodě. Je mi skvěle.
Vlastně mi asi ještě nikdy nebylo líp.
Víš?
Na kufrech je cosi smutnýho. Víš, jak to myslím? Jakože...
Je to takovej šuplík bez domova.
Hej. Jamie. Podívej se na mě.
- Máš toho teď hodně. - Jo, to mám.
Budeš hrát doma poprvé od té doby, co jsi odešel.
Lidi tě vypískají.
A ten, kdo bude v davu bučet nejvíc, bude tvůj táta.
To mi nedošlo. No jo.
A lidi na netu se naváží do tvých vlasů.
- Co prosím? - Nic. Přemýšlej.
Pokud zítra vyhrajete,
tak budeš blízko tomu, abys dosáhl všeho, o čem jsi kdy snil.
- Proboha. - Sakra.
Promiň, Jamie.
Na.
Dík.
Co Jamie?
Posrala jsem to. Zhoršila.
Do hajzlu.
Ahoj, Royi a Keeley. Rád vás vidím spolu. Jako dřív.
- Ale ne. Sedíme tu jen jako kamarádi. - Jo, a jí to jen náhodou moc sluší.
Nora Ephron.
- Omlouvám se. - Kdo to je?
Bývalá Carla Bernsteina.
Neplakej, holka. Neplakej.
Já chtěla, abys přišel ty.
Moc jsem chtěla, abys přišel ty.
Ale Samotář v Seattlu je mnohem lepší film.
- Teď ne. - Já jen tak.
KONEC
Tak. Poslouchejte, vy měkkoty.
Ve 22:00 je večerka, tak se hezky vyspěte na zítřejší rande s Man City. Jo?
Ephron na tři. Raz, dva, tři!
- Ephron! - Tak.
- Fakt to byl Chappelle. - Jo.
To ušlo, ne? Už jste ho viděli?
- Poprvé? Fakt? - Poprvé.
Je to eňo ňuňo. A mrkněte na Samotáře v Seattlu. Protože...
Kde kurva je?
Nevím, ztratils ho.
- Říkalas, že šel sem. - Ne. To ty.
Já říkal, že je v podchodu.
- Ne v tomhle. - No jinej tady není.
Jaks mohl ztratit Jamieho Tartta?
- To nejde. - Tys to dokázal.
- No ty vole! - Proč mě sledujete?
Chceme vědět, že seš v pohodě, blbe.
Co se děje, Jamie? Jdeš si koupit drogy?
Pojďte.
ZÁKAZ MÍČOVÝCH HER
- Ach jo! Hej! - Seš slepej?
- Nejste Jamie Tartt? - Jsem.
Spíš Jamie Sráč.
- Jdi do řiti, debile. - Jo, co seš to zač?
City vám dá zítra na hubu.
Jo, imbecile. Kriple.
- Odprejskni, ty sračko! - Táhni!
- Nazdar. - Čau.
Smrdí ti z prdele.
Hodní kluci.
Ty vole!
- Ty vado! - Hustý!
- Jo! - Jo! Hezky!
Čau! Jamie!
Máš se, Simone?
- To je Keeley, tohle je Roy. - Pojďte dál.
- Jak se máš? Rád tě vidím. - Jo, skvěle.
- Zdravím! - Zdravím.
Zdravím.
Georgie, máme hosty.
Cože, lásko? Někdo přišel?
Ahoj, mamčo.
Jamie!
Mamčo, chci ti představit Keeley. A ten chlupatej vůl je Roy.
- Dobrý den. - Zdravím.
Zdravím! Ráda vás konečně poznávám.
Objala bych vás, ale nemůžu ho pustit.
A je to tady.
Tak, kdo si dá něco sladkýho?
Ty jsi ale krasavec. Super.
- Jak se máš? No ne. - Mami, ty...
I když to byly jenom kakance, fakt mě to naštvalo.
Kdosi na twitteru pořád říkal, že je mám blonďatý,
ale vždyť jsou světle oříškový.
- To je jasný. - Jo.
Hezky obarvený. Přirozený.
- Co vy na to? - Je to mňamka.
- Hej. - Je to kurevsky dobrý.
Je to recept Paula Hollywooda, ale já si ho trochu poupravil.
- Aha. - Lásko,
nechceš tady Roye a Keeley provést?
- Ukázat jim, kde co je. - Jo! Dobrý nápad. Díky.
Tak, začneme v kuchyni, v mé „laboratoři“.
Mám novou nádobu na vodní lázeň. Měděnou.
Pane jo, co to je? To zní draze.
Nenapadlo vás v Chuti Athén udělat šťastnou hodinku?
O práci jsem po práci ještě nikdy nepřemýšlela.
Vlastně ani v práci.
Asi bys už tam neměl dělat.
Proč? Obsluhovat umím.
Jo, je až divný, jak dobře umíš obsluhovat.
Ale ty jsi trenér. Chtějí tě v Richmondu.
Měl bys tam jít.
Ale já tam neskončil zrovna v dobrým.
Asi hlavně vlastní chybou. Vlastně jenom vlastní chybou.
Po konci sezóny se pokusím zase trénovat, ale ne v Richmondu, jo?
Fakt. Slibuju. Akorát... Jo?
Jo? Nemáš hlad? Nedáš si něco?
Nevím. Můžu si dát oříšky, než to promyslím?
Dobře. Kdepak jsou?
Povím ti, co je na oříšcích geniálního.
Lidi po nich mají žízeň. Víš?
Rozdám oříšky za nějakých pět pencí a za pivo si vezmu pět liber.
To je chytrý, ne?
Proč mám tyhle nápady jenom já?
Daří se ti?
Jo. Všechno dobrý.
Aha.
Tak šup. Ven s tím.
Ozval se ti táta?
Ne.
Ten kretén se mi neozval už dlouho.
Tobě?
Od Wembley už ne.
Myslel jsem, že už si na něj nevzpomenu, ale...
Všechno jsem vždycky dělal...
aby se klidně posral, chápeš.
Ale teď, když už mě absolutně nezajímá, tak...
Znáš takový to, jak chlapům nestojí bimbas?
Že jsou impotentní?
Jo. Tohle já mám, akorát...
Akorát se mi to děje...
Děje se mi to v duši.
A tady je hlavní atrakce. Jamieho pokojíček.
- Do prdele. - No jo.
Tady se už vystřídalo plno plakátů.
S Henrym, Gerrardem, Ronaldem.
Ale Roy Kent tu visí pořád.
Masové koláče. Omluvte mě.
Do prdele.
Jamie.
Tvůj táta je, jakej je.
A nikdy, nikdy se nezmění.
A ať chceš, nebo ne,
tak ty jsi zase takovejhle, abys mu dokázal, že se mýlil.
Jsi bezva.
Fakt.
Když jsi hrál za Anglii...
Ježíši, Jamie, já brečela.
Vybrečela jsem si oči.
Jo, tvůj táta bude zítra na tribuně.
Zase nachcanej a bude proti tobě.
Ale bude to fuk.
Tomu šmejdovi nemusíš nic dokazovat.
Nejsi ztracenej, ty můj sexy synku.
Akorát nevíš, kam směřuješ. Zatím.
To je kurevsky divný.
Divných věcí je tady dost. Co přesně máš na mysli?
Ty a já...
sedíme na dětské posteli Jamieho Tartta...
a děláme si o něj starosti a tak.
Jo. Dobře my, Royi.
Dík, brácho.
Není zač, kámo.
Nechci být tvůj kámoš.
Ne?
Nechci být... jenom tvůj kámoš.
Royi.
No, asi bychom už měli...
- Můžeme jít? - Jo.
Jo.
Tak jo.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
- Rád jsem tě viděl. - I já tebe.
Tak.
Poslouchej mě.
Je mi fuk, jestli zítra prohrajete o deset gólů.
Chci, abys byl šťastný. Jo, synku?
Dobře. Mám tě rád, mamčo.
Já tebe taky.
- Tak zatím. - Tak zatím. Šup.
- Mazej. - Dobře. Ahoj.
Těšilo mě.
Nashle.
- Jedno na cestu? - Tudy.
Tak zatím. Mějte se.
Zajdeme na drink.
...poslední novinkou ve cvičebních pomůckách, jako jsou podložky na jógu.
Manchester nabízí skvělou zábavu. Třeba policejní muzeum...
MÁMA JAKÉ JE HESLO NA WIFI?
BBQ OM@CK@
Deštivé město je známé i kvůli vědě a technologiím,
protože zde roku 1917...
MÁŠ SE DOBŘE?
...Ernest Rutherford poprvé rozbil atom.
DOBŘE, O MĚ SE NESTAREJ
A zasmějete se...
MĚLA JSEM JET S TEBOU.
...ve zdejších klubech a při detektivce v místních divadlech.
A při návštěvě se musíte podívat i na Etihad Stadium,
- domácí stadion Manchesteru... - Modrý měsíc
viděl, jak tam stojím sám.
Beze snu v srdci.
Bez lásky.
Říkám, že modrý měsíc viděl, jak tam stojím sám.
Beze snu v srdci. Bez lásky...
Taky bychom měli mít pro fanoušky klasickou písničku.
Tu jsme měli. V roce 1980 nás vlastnil Freddie Mercury a chtěl hymnu
z „Fat Bottomed Girls“, holek s velkým zadkem.
- Nevyšlo to. - Plno lidí to naštvalo, že?
Jenom holky s malým zadkem.
Aha.
Táta s ním chodil na uměleckou školu.
Co?
Všichni pořád mluví o tom, jak měl úžasnej rozsah přes čtyři oktávy.
Ale táta tvrdil, že kdybyste se zeptali, co považuje za svůj největší talent,
řekl by, že spát s heterákama.
- Richmond, do toho! - Máte na to!
Čau!
Díky, že nám držíš místa. Jak dlouho už čekáš?
Mae mi dovolila tu přespat.
- Kolik chcete piv? - Tři, Mae.
Kolik, když si až do poločasu nebudete moct objednat?
- Dvanáct. - Dvanáct.
Vítáme vás. Manchester City dnes hostí AFC Richmond.
Kdyby Chrti na Etihad Stadium vyhráli poprvé, což není pravděpodobné,
Lassovi hráči by měli příští týden možnost
dovyprávět do konce tu pohádku, o které jejich fanoušci snili.
Tam je. Hele.
Fanoušci City dávají Tarttovi vědět,
co si myslí o jejich bývalém hráči, který je opustil kvůli reality show.
Vítám tě doma, vypatlanče!
Takhle si to přivítání možná nepředstavoval.
Ach jo.
Do toho, synku. To je ono. Jsou to zmrdi.
City by dnešní výhrou získalo titul.
Kdyby prohráli, byl by příští týden velice zajímavý.
To zjistíme za 90 minut. Začínáme právě teď.
To je něco!
Tohle může Tartt očekávat celý zápas.
Zde máte oříšky na účet podniku. Vrátím se sem s pitím. Jo?
City předvádí hru tělo na tělo, protože Tartt tlačí tým dopředu.
- Tartt má na výběr. - Colin je volnej.
Šikovný pas na Bumbercatche.
Švýcar posílá přihrávku před bránu. Hughes!
- Zápas sotva začal... - Jo.
...a Velšan Chrty vystřelil do vedení parádní hlavičkou.
Hezky.
Ten gól zajistil Tartt. Přemýšlí o dvě přihrávky dopředu.
Nepřemožitelný Jamie Tartt hraje opravdu výborně.
Colin Hughes dává varovný gól a Richmond vede 1:0.
Jo!
Leslie, co děláš?
Začnu slavit, až skončí zápas. Nesmím se pohnout, abych to nezakřikl.
Dobře.
Pod vedením velikána Pepa Guardioly se City rozhodně nebude třást strachy.
Co na nás ten švihák zase chystá?
Ano, trenére.
Pep se umí přizpůsobit. To je jeho.
Drž se.
Tak jo! Jedem!
Poločas se blíží, a kdo získá titul, stále není jasné.
Domácí fanoušci to Tarttovi pořád ještě dávají sežrat.
City nadále cílí na richmondské číslo devět.
To byla názorná ukázka, Tartt přišel o balón.
Teď útočí City.
De Villardi střílí! A Van Damme úžasně zakročil.
City to Tarttovi vůbec neusnadňuje.
Táhni zpátky na jih, ty krasavče.
Nelítostný dav, Jamie. Nelítostný dav.
Běží 65. minuta utkání.
Od úvodního gólu Richmondu je to jednostranná hra.
City pořád něco zkouší, ale Richmond se nenechá vyvést z míry.
De Villardi má trochu prostoru.
Bude z toho vyrovnávací gól?
Ne! Fantastický zákrok maskovaného Kanaďana.
Dnes je ve formě.
Do toho!
Jo!
Téměř 80. minuta. Richmond brání jednogólový náskok.
Ndour kope roh.
Van Damme vybíhá, aby vyrazil míč, ale ten je u Elokobiho.
De Villardi vidí volnou bránu!
- Ale Jamie Tartt nebezpečí zažehnal. - Hezky!
Pěkně, Jamie!
Ale ne. Zdá se, že Tartt je v bolestech.
Kotník, Arlo.
- Špatně došlápl. - Vstávej, ty saláme!
Dělej.
Je v pohodě?
Jdeme.
Robertsi! Rozcvič se.
- V pohodě. Běž. - Jo?
Moment. Vstal. Dobrý.
Zdá se, že zkusí hrát.
Což je pro Richmond dobrá zpráva. O svoji hvězdu nesmějí přijít.
Ne, když je toho v sázce tolik.
Možná jsme to zakřikli.
Tartt to zkusil překonat, ale je v bolestech a možná potřebuje pomoc.
Panebože.
Nahoru.
Na nohy.
Kur... nik.
- Jsme nahraní. - No tak.
- Konec. - No tak, Jamesi.
Robertsi! Jdeš hrát.
Moment. Vydrž.
Ještě tam nechoď, jo?
- Chybí nám hráč. - Já vím, moment.
Jamie, fakt potřebuješ vystřídat?
- Jo. - Jo?
Ne.
- Trenére! - No?
Chcete hrát v deseti?
No jasně! Že?
Počkáme, jak to dopadne. Jo?
Budeme tě kontrolovat.
A vy mi ho prosím uzdravte. Vyzkoušejte všechno.
Tak. Jo. Dáme mu pár minut.
- On se oklepe. Jedem! - Ted Lasso chce čekat,
takže deset Chrtů bude stát proti silné jedenáctce City.
City chce vyrovnat.
A Orellano pálí. Ale Van Damme chytá! A zase!
A zase!
Van Damme má prostě neprůstřelnou masku!
Jeho tým čelí neutuchajícímu nátlaku
a Ted Lasso riskuje
- s každou sekundou. - Musím s tebou mluvit.
- V kanclu, jo? - Jo.
Hazard miluju. Cítím se plný života.
To bys měl probrat s odborníkem.
Ahoj. Pojď dál. Posaď se.
Tak.
Chceš mě povýšit?
Musím tě propustit.
- Protože se koukám na telku? - Ne.
Málo vnucuju dezerty?
Ne, nic jsi neprovedl.
Jsi můj nejlepší zaměstnanec. Chodíš včas, nekradeš, nechlastáš.
Jsi takovej můj jednorožec, víš?
Říkám ti to fakt hrozně nerad, ale Jade říkala, že když tě nevyhodím,
tak mě nahlásí...
Neřeknu komu. Věděl bys, co jsem provedl. Ale mám prostě svázaný ruce. Musíš pryč.
Jo.
Jo!
Chrisi, Richmond nemá brankáře, ale cihlovou zeď.
Ne. Je to člověk. Vidím, že má ruce a nohy a tu hnusnou masku.
Zdá se, že je jen otázkou času, kdy City srovná skóre.
K získání titulu dnes nic víc nepotřebují.
Nechci, aby Jamie hrál zraněný.
Musíme něco dělat.
Klidně ať hraje zraněnej. Já tak hrál furt.
Už nevyjdeš ani schody.
Tak jo, zajdu za ním, jo?
Díky.
Koho tam hledáš, Jamie?
Tátu. Nemůžu ho najít. Jsem z toho úplně v prdeli.
Jo, to chápu.
Jako bys nevěděl, kde je Freddy Krueger.
Protože ten se objeví zničehonic a hned tě škrábne do ksichtu.
Jo, ten je děsivej.
Měl těžké dětství.
A ublížení lidé ubližují druhým. Někdy noži místo rukou.
Kdys ho viděl naposledy?
Ve Wembley.
Od té doby ne?
Ne.
Co bys mu teď řekl, kdybys mohl?
„Běž do prdele.“
Chápu.
- Ještě něco? - Jo.
Řekl bych „děkuju“.
Jestli tě nenávist k tátovi nemotivuje jako dřív,
tak možná zkus něco jiného.
Odpusť mu.
Ne. To mu nedopřeju.
Jemu nedopřeješ nic.
Kdyby ses rozhodl mu odpustit, dopřeješ to sobě.
- Pojď. - Jo.
Tak co?
- Jo. Dobrý, trenére. Jo. - Vidíš? Pokec pomohl.
Spíš prášky a adrenalin, ale...
Ale jo, pokec pomohl taky.
Fajn. Tak mazej. Šup.
Dobře.
Jen do mě.
To je ono. Do toho, Jamie.
Jamie Tartt se dramaticky vrací do hry.
A dohlédne na to, aby to fanoušci City věděli.
Hezky, bejby! Natři jim to!
Hej, pojďte.
Jamie Tartt...
Richmond je v úzkých. Opět De Villardi.
Ale Van Damme bez problémů zakročil.
Kanaďan neztrácí čas, přihrává McAdoovi a Richmond jde dopředu!
Tartt skvěle zpracoval.
Co se děje? Díky.
Klička placírkou.
A další.
Je nezastavitelný!
- Hezky, Jamie! - Jo!
A Jamie Tartt stvrzuje výhru Richmondu
- fantastickým sólovým gólem. - Viděls to?
Hezky, Jamie!
Rodák z Manchesteru se zachoval s grácií
a gól proti svému bývalému klubu moc neslaví.
A Richmond nakonec střídá.
Paráda, Jamie!
Hezky.
Jamie Tartt je prostě král.
Tartt odchází.
A poslouchejte odezvu fanoušků City,
kteří tleskají hostujícímu hráči, který byl kdysi jedním z nich.
- Tohle se neslyší každý den. - Přidejte se.
Co tohle musí pro Tartta znamenat?
- A pro jeho rodinu. - Jo. Panebože.
Panebože.
- Krása. - To bylo bezva.
Jamie.
- Tvrďák. - Jeho táta by na něj byl hrdej.
Komu čest, tomu čest.
Lasso s Tarttovým zraněním zariskoval, ale maskot týmu udělal, co bylo třeba.
Čas se krátí a City se snaží přihrát k bráně.
Ale Van Damme zase chytá.
Po tomhle prvotřídním výkonu Richmondu
se o titulu Premier League rozhodne v posledním týdnu sezóny.
Chrisi, do pytle, vždyť oni ho můžou vyhrát!
Omluvte jeho skoro hrubé výrazy.
To je něco. Ty brďo.
- Dobrej zápas. Gratuluju. - Díky, kouči.
Budu upřímný. Porazit vás není jen tak.
Je mi jedno, jestli vyhrajeme nebo prohrajeme.
Pomáhám jim být nejlepší verzí sebe sama, na hřišti i mimo něj.
To je nejdůležitější.
Naprosto souhlasím.
Tak se mějte.
Panebože.
- Rád jsem tě zase viděl. - Já tebe taky.
- Tak, kluci. Poslouchejte. - Tak.
Čeká nás poslední zápas, takže si ke každýmu drinku dejte i vodu.
- Půjdeme? - Ne, musím vyřešit tohle.
Ale tu vodu si užijte.
- Hezky. Jsi dobrej. - Dík.
- No jo. Měj se. - Měj se.
- Čus. - Hezky.
- Ať to jde. - Odpočívej.
Poslyš. Jsem na tebe hrdej.
- Dneska jsi hrál skvěle. - Díky moc.
- Dal jsi gól. - Díky, Jamie.
Uzdrav se, hermano. Hezky.
Díky. Seš dobrej, amigo.
Tak jo, kamaráde.
Uvidíme se na karaoke.
Zapíšu nás na „Islands in the Stream“. Ale part Dolly zpívám já.
Já nemůžu, kouči.
Máma dneska vaří večeři. Zítra odjíždí.
Dobře, tak Dottie pozdravuj.
Provedu. Počkej, kouči. Pojď se kouknout na tohle.
Já vím, že jsi to už viděl, ale nevím, jestli jsi to viděl celé. Hele.
Tak.
Hele, přišli jsme my
a Nate se musel schovat pod můj stůl asi tak na tři hodiny,
zatímco jsme kolem něj jásali a halekali.
Až jsme odešli, tak si myslel, že je vzduch čistý.
Ale bum! Přišli uklízeči.
Ach jo. A pod tím stolem strávil další dvě hodiny. Jo.
Poté co odešli, vylezl ven.
Musel mít úplně gumové nohy. Sotva stojí.
Hele. Jde zkusit dveře, ale všechny jsou zamčené!
Ach jo. Ten lump musel vylézt oknem, aby se dostal ven.
Nevím, jak to máš ty,
ale já doufám, že buď všichni jsme, nebo naopak nikdo nejsme souzeni za to,
co spácháme v nejslabších chvílích.
Snad jsme souzeni spíš za sílu, kterou ukážeme,
když dostaneme druhou šanci, pokud ji dostaneme.
Tak se dobře bav, kouči.
Spoléháme se na sebe.
Kur... va.
PŘÍJEMCE: TÁTA
AHOJ. DLOUHO JSME NEBYLI V KONTAKTU. SNAD SE MÁŠ DOBŘE.
- Ahoj. - Ahoj, co se děje?
Jdeme ti dělat společnost.
- Jdeme slavit, sakra! - Jo!
To byla bomba, Jamie.
Jo, hrál jsem bombově.
Jo.
- Tak začni. - Ráda.
Tak. Co se to do prdele stalo?
Byl jsem sexy?
Škoda, že sis nezranil hlavu.
Jsem zpět.
Ahoj, jak se máš?
Někdo si nevyzvedl objednávku.
Děkuju. Super.
Takže, nevím, jestli už to víš, ale Derek mě dneska vyhodil.
To je ale hajzl!
Jo, úplně mě to zdrtilo.
Ale díky tomu mi došlo, že i když zbývá poslední zápas,
musím to jít do Richmondu napravit.
Píšu Tedovi omluvný dopis.
Má 60 stran, takže ho chci trochu zkrátit.
Momentík.
Šedesát stran.
Proboha.
Přišels mě zabít?
S Tedem se známe ze školního týmu.
On byl záložní punter. Já záložní kicker.
Nikdy jsme nehráli,
ale spoustu času jsme spolu běhali a vyskakovali na bednu.
Po škole jsme se rozdělili.
On chodil s Michelle a začal dělat trenéra.
A mě zavřeli.
Pustili mě na podmínku.
Neměl jsem peníze, rodina mě zavrhla. Neměl jsem kam jít.
Zavolal jsem Tedovi.
Vzal mě k sobě. Dával mi jídlo.
Mohl jsem u něj spát.
A já mu za odměnu ukradl auto.
Nedojel jsem daleko.
A šel bych zase sedět, ale Ted tam přijel
a policajty přesvědčil, že mi to auto dal.
Jako v Bídnících.
Naše minulost je Bídníkům podobná.
- Tys seděl? - Jo.
Ukradl jsem dost pervitinu.
A pak jsem okradl kámoše.
A on mi odpustil.
A dal mi práci. A budoucnost.
Takže na počest tohohle ti odpouštím.
Nabízím ti práci. A budoucnost je na tobě.
Děkuju.
Určitě mi nechceš dát aspoň hlavičku? Oběma by nám bylo líp.
Pondělí, 10:00.
- Haló? - Vítám tě doma, zlato.
- Posaď se. Určitě máš hrozný hlad. - Tak jo.
Gratuluju k té důležité výhře.
Já nevěděla, jestli chceš sekanou, nebo lasagne, tak je obojí.
- Mami, co se děje? Proč jsi přijela? - Jak to myslíš?
No jestli mi chceš něco sdělit, tak budu rád, když mi to řekneš.
Ale nech toho. Poslední večer v Londýně chci strávit se svým synem,
aby vše bylo, jak má být.
Aha. Dobře.
Tak díky, že jsi uvařila večeři. Obě.
Není zač.
- Ale běž do prdele, jestli budeš mlčet. - Prosím?
Díky, žes za mnou přiletěla až sem. A běž do prdele za to, žes mi to neřekla.
Díky za všechny ty maličkosti, cos pro mě dělala, když jsem byl malý.
Žes mi do dózy na svačinu dávala vzkazy
nebo lepila oči na ovoce v supermarketu, jen abys mě pobavila.
Ale běž do prdele za to, žes na sobě nepracovala
nebo nevyhledala pomoc, když jsme přišli o tátu.
A žes o tom se mnou nemluvila.
Celý jsi to přešla a dělala, že je všechno v pohodě.
Tak promiň.
Já nevěděla, co mám dělat, Tede.
Tak jsem předstírala, že jsem v pohodě.
Jo. Tak děkuju, ale běž do prdele za to, že jsem měl předstírat taky.
Dobře. Vážím si toho, žes mi to pověděl.
Škoda, žes to v sobě dlouho dusil.
Jo. Jasně.
A máš pravdu, Tede, musím ti něco říct.
Tvému synovi je smutno.
Já to vím.
I mně je smutno.
Ale prostě jsem...
Ale prostě se někdy bojím nebo co.
Bojím se s tím klučinou sblížit.
Zlato. Proč?
Protože zase odjede.
No...
Bože. Ne. Víš...
Tak, tohle prostě k rodičovství patří.
Někdy prohraješ
a někdy vyhraješ, ale většinou prostě jenom remizuješ.
Nezbývá nám nic než hrát dál.
Jo.
Děkuju.
A běž do prdele.
Ach bože.
Omlouvám se ti.
Víš co? Vynahradím ti to.
Posaď se a projednou nachystám večeři já, jo?
- Co? Jo. - Tak šup. Sedni si.
Jo.
Heleď, ta terapeutka ti musí fakt pomáhat.
Ach jo.
Teď ji do toho tahat nebudu.
Počkej, až jí o tom povím. Víš ty co? Začneme vínem.
Ano, prosím.
- Bex. - Ahoj.
Promiň, že tě tak přepadávám. Potřebuju poradit.
- Aha. - Můžeme jít dál?
Vy?
Jistě.
AŤ TI TEN SLUNEČNICOVÝ CHLÉB CHUTNÁ. MÁŠ HO RÁD!
DĚKUJU (ŽÁDNÉ ALE) BYLO TO MOC FAJN
MÁMA.
- Dobré ráno, Wille. - Dobré ráno, Tede.
- Zdravím, šéfko. - Zdravím, Tede.
Vy toho Johna Woodena znáte?
Ne, nesetkali jsme se.
Škoda. Tohle se mi líbí.
No ještě aby ne.
Co se děje?
- Víte, kolik je? - Je 9:30.
Nebo „půl po deváté“, jak byste z nějakého důvodu řekli vy.
- My tím štveme Američany. - Jasně.
Ne, teď je zase období roku, kdy chodím sem dolů k vám a říkám vám tajemství.
No jo, vlastně. Správně.
Tak jdeme na to.
Víte co? Letos bych měl hádat.
Ale ne, to je hloupost.
Tak mi to radši prostě řekněte. Do toho.
Nic nemám.
Snažila jsem se. I cestou sem jsem se snažila něco vymyslet, ale nic.
Vůbec nic. Omlouvám se, Tede.
Letos žádná jobovka.
No to nevadí.
Ale já jednu mám.
Překlad titulků: Karel Himmer