Tak jak se ti líbí být single?
Jo, dobrý. Začalo mě bavit pletení.
Bude, až si na to koupím věci.
- A tobě? - No je to skvělý. Jo.
O víkendu jsem se se sluchátkama procházela v parku.
Hodiny jsem si četla.
Nevím, jestli se starý lesbický romány 1,5násobnou rychlostí berou jako čtení.
Prostě konzumuju média, Margy.
Vážně do toho chceš jít znova?
Já…
Panebože, to je Ted?
Jí sám hotdog.
To je tak příšerně smutný. Hotdogy jsou společenský jídlo.
Musí mít ubrousek, protože mu nemá kdo říct, že se pokapal hořčicí.
To není ubrousek, ale volání o pomoc.
Rve mi to srdce.
Je to hrůza.
- Musíme to vyfotit. - Jo, určitě.
Tohle půjde do týmovýho chatu.
Bože.
Nechci umřít sama.
- Vrátíme se k sobě? - Taky mě to napadlo.
Díky bohu.
Jsem ráda, že jsi pro.
- Miluju tě. - Miluju tě.
Přišel můj čas.
Přišel náš čas.
RICHMOND VS. CHELSEA
Ty jo, to jsi stvořila ty.
Je to tak…
- Důležitý? - Hrozně.
- Rozhodně. - Protože to důležitý je.
Náš první zápas na Nelson Road.
Tohle video pomůže zvýšit povědomí a prodat lístky.
Ženskej tým vyprodá stadion Premier League hned první rok.
- Víte, jak je to úžasný? - Moc.
- A důležitý. - Jo.
Ještě něco?
Ano, chtěl jsem říct…
- Poslední věc… - No?
Lístky za 10 £ byly dobrej tah.
Rozhodně.
A Zelda velkoryse koupila dalších 2 000 lístků.
- Darovala jsem je místním školám. - Výborně.
Promiň. Leslie.
Ano, chtěl jsem říct, že…
Promiň, nezapomeň,
že v poločase máš své nadaci předat šek.
Dobře, děkuju. Připravím si proslov.
Super. Promiň, cos chtěl říct?
Nic se neděje.
- Jo, jak jsem říkal… - Bože. Promiň.
Teď jsem si vzpomněla.
Potřebuju dva lístky pro Matthijse a Jelku.
Bomba. A určitě je nechce zaplatit?
Jsou jen za 10 £.
Zaplatím to za něj.
Fakt je to tady.
- Moc se těším. - Zavolám Barbaře.
Dám vědět, kdyby se něco změnilo.
Leslie, moc se omlouvám. Co jsi chtěl říct?
Jasně. Jsme…
Ne.
Jeden pán… Ne.
Kdybychom…
Už vůbec nevím.
Asi to nebylo tak důležitý.
Ne.
S-H-A-N-N-O-N.
Dobře.
Jo. To je ono. Naše předběžná soupiska na sobotu.
Proti Chelsea to nebude procházka růžovým sadem,
ale vyčerpávajících 90 minut na hřišti.
- Ale snaha bude. - Neporazíme je.
- Nejsme dobří. - No tak.
- Co trocha pozitivity? - Jasně, máš pravdu.
- Oni jsou moc dobří. - Děkuju.
Chceš něco udělat jinak?
Smazala bych Shannon a nechala ji v tréninkovým týmu.
- Není ready. - Jo.
To mi něco připomíná.
Henry mi řekl: „Čím víc toho uděláš, tím víc toho necháš za sebou. Co jsem?“
- Co? - Zopakuj to.
„Čím víc toho uděláš, tím víc toho necháš za sebou. Co jsem?“
- Přestaň. - Nepřestanu, ale dám si pauzu.
O víkendu je velký zápas.
- Trenére. - No?
Můžeme mít pár otázek?
Jak v těch online kvízech?
Vždycky mi vyjde princezna Jasmína.
Tede, jste ženatej?
- Co prosím? - Vždycky jíte sám?
- Máte někoho? - Jste osamělej? Stýská se vám? Obojí?
- Za to se nemusíte stydět. - Ale můžete.
Co se děje?
My vás viděly.
Jo.
- Ty kalhoty nosíte vždycky? Džíny ne? - No…
Jako Bart Simpson. Furt ty stejný trenky.
Jo, ale já je aspoň nejím, ne?
Myslíte, že Bart ty trenky jí?
Pravda. Je známý tím, že k tomu nabádá ostatní.
- Chápete? Jo. - Je to tak.
Otázkou spíš je, jak o víkendu porazíme Chelsea.
Co? Odpověď leží někde na cvičišti.
Tak jdeme!
Dobře? Tak jdeme. Tak jo.
To bylo zajímavé.
- Lejna. - Prosím?
„Tím víc toho necháš za sebou.“ Lejna.
To by šlo, ale já myslel „kroky“.
To byl snad vtip.
Spíš hádanka, ale chápu,
že tě kouč pobavil, jestli jsi na fekální humor.
- Je to sranda. - Ne, to ne. Tohle.
Co to mělo znamenat? Ptaly se tě na randění.
Cože?
Je to nevhodný a koho to sere?
„Sere.“
No, trochu mě to zaskočilo, ale nevadí mi to.
Tobě jo, protože se ti to stává furt?
Ne, mě se nikdy na nic nezeptaly, za což jsem ráda.
Protože by se měly ptát samy sebe, proč se nedokážou dát do kupy
před největším zápasem kariéry. Na to by se měly ptát.
Jestli se chtějí na něco ptát.
Jestli se mě ptáte na názor. Což se neptáte.
Mě se nikdo na nic neptá.
A to je v pohodě.
V pohodě.
Fakt v pohodě. Je mi to…
Je mi to úplně fuk. Naprosto.
Je to v pohodě.
TADY JE NELSON ROAD
Hoj!
Řeklas „hoj“, nebo Roy?
Záleží na tom?
Reaguješ na oboje.
Jo. Asi jo.
- Jo. - Promiň, že tu v sobotu nebudu.
Musím být v Newcastlu
s bezvýznamným mužským týmem, kterej je všem u prdele.
- To nic. - Ale budu na tebe myslet.
Na mě, nebo na tým?
Záleží na tom? Reaguješ na oboje.
Hej, Royi.
Ze zvědavosti, kolik máš za sebou rande?
Devět.
Zajímavý.
Kurva.
- Ahoj. - Ahoj.
- Ahoj, Rebecco.
- Nemáš zase ty brambůrky jako minule? - Jasně. Jen pro tebe.
- Díky. - Jsou vedle…
Ne! Můžeš!
Buď divoký zvíře! Nenechej se zkrotit!
Myslíš, že mě ta uniforma někdy omrzí?
Proto ses stal pilotem?
Ne, kvůli jídlu na palubě.
Chyběls mi.
A ty mně.
O tomhle jsem s tebou chtěl mluvit.
Ano?
Dostal jsem práci u Virgin Atlantic.
Stěhuju se do Londýna.
Cože?
Páni.
A co Jelka?
Tu tam nevzali.
Je jí deset.
Ne. Pověděl jsem o té práci její mámě.
Půjde do londýnské pobočky jejich firmy.
Takže můžu být s Jelkou i s tebou.
To je úžasný. Bože.
Kouči, nepřijde ti, že je Alice tenhle týden napruženější než obvykle?
No, to bude asi tím zápasem na Nelson Road.
- Asi je to nakažlivé, že? - Proč?
Nejspíš kvůli tomu mě celý tým vyslýchal, že jsem jedl hotdog, ne?
Ne. Myslím, že tě akorát chtějí poznat.
Hej, Bearde, včera jsem byl na Janiným standupu.
Všichni tři. Ty kráso.
- Super vystoupení. - Jo.
Naposled jsem tak brečel, když fotr opustil matku a pak se vrátil. Kretén.
Já přestal brečet teprve před chvílí.
Prý je to skvělé.
Vy jste to neviděl?
Nevěděl jsem, že máte tak rádi divadlo.
Nemáme. Divadlo je sračka.
Dvě hodiny řvaní můžu poslouchat od matky. Kráva.
Jsme vaši velcí fanoušci.
I po tom představení.
Musím na to zajít.
- Je to dobrý nápad, kouči? - Ne.
- Chceš jet se mnou? - Kterým autem?
- Neřídíme. - To je z Města.
- Z kterýho? - Je to film.
Jakej film?
Fajn, že nejsou na knoflík. Se studenýma rukama se špatně rozepíná.
Co se děje?
Holky se složily a koupily mi nové modré džíny.
I v mojí velikosti.
Já dělala v Levi’s, takže velikost odhadnu i na sto metrů.
Dobrý trik.
- Až na bratrance Finleyho. - Protože kecá.
- Velikost 30/30 poznám. - Aha.
Dav lidí představuje riziko v případě požáru.
Všichni tady můžeme umřít.
Kdyby hořelo.
Jo, koučka má pravdu.
Uvidíme se na hřišti, jo?
A díky. Vážím si toho.
Máme účtenku, kdybyste chtěl tmavší.
Ne, hodí se mu k pleti.
No vida.
To je od nich pěkné.
V džínách jsem tě neviděl od koncertu Cake.
No jo.
Pak jsme si koupili vibraslapy.
- Teď si kup džínovou bundu. - Myslíš kanadský smoking?
Jo, ale v Kanadě se tomu říká jen smoking.
Budeme na Chelsea viset jako urputný pes.
Jak bídný pes.
Shannon!
Gemma byla vlevo. A vpravo jsi měla šanci. Neudělalas nic.
Nehraj, jako bys věděla, že sem nepatříš.
Hej, Alice, neser.
- Cože? - Gem, to ne.
- Ne. - Slyšelas mě.
Nech ji být.
Shannon, rozhodnu se za tebe.
- Dej si pět koleček. - Ne, nemusíš.
- Chceš se k ní přidat? - Ty jsi ale tvrďačka.
- Obě deset koleček. - Ne, na to ti seru.
Všechny 15 koleček.
Tak šup.
Krávo.
Gem, Gem, no tak.
Koučko, víš, jak se griluje?
- Ne. - Je to super.
Nejde jen o to hodit burger na gril.
Myslím skutečné barbecue. Pomalé se spoustou kouře.
Až tvůj soused nakukuje přes plot.
Když jsem se to začal učit, pořád jsem spěchal.
Zvedal jsem víko, píchal do masa a dával oheň na max,
protože jsem byl netrpělivý a hladový. Víš ale, co se stane?
Maso ztuhne.
Maso pak ztratilo veškerou křehkost.
Myslím, že lidi jsou stejní.
Když do nich furt šťoucháš,
ztuhnou jak podrážka.
Ale když tomu dáš čas, udržuješ normální teplotu,
občas přidáš koření a omáčku, aby to mělo chuť,
máš dobrou šanci, že upečeš něco, na co budeš hrdá.
Beru na vědomí.
Jo.
Páni, dostal jsem hrozný hlad.
- Někdo má dobrou náladu. - Ani ne.
Jede mi to v hlavě celý den.
Možná je to předzvěst zhroucení, možná je to jen chytlavá melodie.
- Tady máte. - Díkybohu.
- To by mohlo pomoct. - Někdo je ve stresu.
Tak ven s tím.
- Matthijs se stěhuje do Londýna. - To je teda Amstermňamka.
- To je skvělé. - Jo, je to…
Je to skvělý.
Z té odpovědi cítím úplně opačný názor.
- Ne. Je to skvělý. - Skvělé.
- Ne? - Asi jo.
- Nevím. - Ani já ne.
Vztah na dálku nám tak dlouho vyhovoval.
Ten vztah jsme si mikrodávkovali,
ale teď to bude trip.
Jako když zvracíte do kýblu v Peru a…
- Chápete? - Jo.
Nečekal bych, že od vás uslyším drogovou metaforu.
- Přítel je z Amsterdamu. - Pravda.
Ale nechápu to. O co kráčí?
Co když mě začne nenávidět? Co když já začnu nenávidět jeho?
Co když se to celý posere?
Znovu už bych to asi nezvládla.
To chápu.
Ale spousta vašich obav má kořeny v minulosti.
Zpětné zrcátko je správně menší než přední okno.
Tohle pomáhá.
Jo. Kdo potřebuje drogy, když máme kámoše?
- Máslo. Jo. - Nebo máslo. Jo.
Přesně tak.
Ahoj.
- Hodně štěstí v sobotním zápase. - Díky, tobě taky.
Mohl bys tam jít na desátý rande.
Až se vrátíš, měl bys to za sebou.
A kdo ví?
Desátý rande bylo včera.
Vážně?
Chtěl jsem ti říct,
že posledních pár rande bylo s jednou ženskou.
Jo?
No, posledních pár.
Kolik?
Rande šest až deset.
Ty jo, to je skvělý.
Jasně.
Sakra, zapomněla jsem si klíče. Já…
Hlava děravá.
Ať se vám o víkendu daří.
CO SE VLASTNĚ STALO S MIMČEM, JANE?
Hrůza, že ti nové džíny určují, jak máš sedět, a ne naopak.
Pardon.
Klid. Klid v soudní síni.
Jane Paynová, stojíte před soudem za předstírané těhotenství,
abyste zmanipulovala partnera, aby si vás vzal.
Cítíte vinu?
Nepřiznávám nevinu, ty svině.
Ještě jednou.
- Ahoj. - Ahoj.
Vrátím se pozdě v noci.
Buďte hodné, prosím.
A žádný cukr před spaním.
Máš z toho noční můry. Ty taky, Jelko.
Rozkaz, kapitáne.
- Kdo se těší na noční můry? - Já!
Já taky!
- Jane? - Ano?
Jsem tvůj milenec, jediný přítel,
matka i otec, tvůj účetní a tvůj pán.
Bearde, jsi moje všechno. Udělám pro tebe cokoli.
Cokoli.
Nazdárek, vezmu trenéra Bearda do Kansasu na grilovačku.
To zní jako já.
Ale než odjedu, Jane,
chci tě ošukat.
Tohle už ne.
Pardon.
Všichni mě chtěli ošukat.
Bylo to mimčo skutečný?
Před mým manželem, mojí rodinou, Bohem a jeho rivaly nebylo.
Všechny jsem je oklamala.
Ale ta lež pro mě byla to jediný skutečný.
Asi bychom měli jít.
Musím za ní.
- Ne… Jdi. - Pardon.
Promiňte.
- Promiňte. - Velká jahoda.
Mrzne mi mozek.
Rychle, dej jazyk na patro.
Ty jo, jsi úplná doktorka.
Ale radši se ujistím.
Božínku.
Diagnostikovala jsem tě
a nutně potřebuješ dalších 200 mg jahodové zmrzliny.
Výměna.
Takže,
Jaký máš z toho stěhování do Londýna pocit?
Myslím, že mám radost.
Jo, radost z máminy důležité práce.
To je dobře.
Ale víš, že se stěhuje do Londýna kvůli tátově práci.
Ne, to ne.
S tátou jdeme do Londýna kvůli mámě.
Aha. Dobře. To je dobře.
Dobře.
Asi potřebujeme víc zmrzliny.
Dále.
Ahoj, Jane.
Ahoj, člověče beze jména.
- Víš moc dobře, jak se jmenuju. - Jo.
Věděla jsem i to, že přijdeš, protože ta část tvojí duše,
která mě pořád miluje, mě nenávidí. To se ti hrozně líbí.
Musíš s tím vystoupením přestat.
Přesvědč mě.
Co to děláte?
Tady nejde pískat.
- Jde. Hele. - Ne.
Já myslela, abyste to nedělal.
- Nosí to smůlu. - Aha. Safra, pardon.
Pověra. Chápu.
Zajímavé, že se člověk něčím bezmyšlenkovitě uklidňuje,
ale na určitém místě to může způsobit chaos.
Jo.
- Pracovat tady musí být zábava, ne? - Jo, jak kdy.
A co tady děláte?
- Jsem inspicientka. - To se mi líbí. Inspicientka.
Jak jste se k tomu dostala?
Vážně to chcete vědět?
Jo. Nebo tady můžu stát a koukat do mobilu, jestli chcete.
Dobře. Viděla jsem tu známou Shakespearovu skotskou hru,
když mi bylo deset, a v průběhu jsem se snažila přijít na to,
jak může být v jednu chvíli na jevišti balkón
a hned potom obří jídelní stůl.
Vůbec jsem netušila, co se v té hře děje.
Protože jste chtěla nakouknout za oponu.
Jo.
Hrát jste nechtěla?
Bože, to ne.
Herci jsou praštění.
Ano, jsou stateční, že jdou s kůží na trh,
ale to bych nikdy nedokázala.
Asi jsem jim jenom chtěla pomoct v tom, v čem jsou nejlepší.
Jo. Jako takový divadelní trenér.
Nebo inspicient.
Jasně, máte pro to slovo.
- A kdože jste? - Jen čekám na kámoše.
Jsem Ted. Ted Lasso.
- Z té hry. Vy a Jane… - Jo. Ne, takhle ne.
To byla umělecká licence.
Subjektivní pohled, což plně respektuju.
Je v tom emocionální pravda, ne skutečná.
Únik v zóně A.
- Asi bych měla jít. - Jasně.
A máte pěkné džíny.
Děkuju. Jo. Koupilo mi je 22 mladých žen.
Za to může to pískání?
Jo.
Dobrý?
Dobrá zpráva je, že Jane s tím představením skončí.
- Super. - Špatný je,
že to chtějí hrát ve West Endu s Jennifer Lawrence nebo Emmou Stone.
- Chtějí obří show. - Tak jsi praštil do zrcadla.
- No, dal jsem mu hlavičku. - Aha.
Tak už půjdeme. Pojď.
- Pískal tu někdo? - Někdo.
Nevím kdo. Neviděl jsi Macbetha?
Tak jo.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- V pohodě? - Jo.
Dobře.
Miluju tě, ale musíš mi říct, co se děje.
Nic, dobrý.
Nikdy v dějinách lidstva žena neřekla, že je v pohodě, když ve skutečnosti byla.
Tak jo.
Podívej.
Samozřejmě se můžeš přestěhovat, kam chceš.
Jen mám pocit, že jsme to mohli probrat,
ale neprobrali.
Ano.
Máš pravdu a omlouvám se.
Myslel jsem, že budeš mít radost.
Ale mám pocit, že tu jde o něco jiného.
No, proč se do Londýna stěhuješ doopravdy?
- Co? - Řekni pravdu.
Stěhuješ se sem, protože se sem stěhuje tvá bývalá.
Ne naopak. Stěhuješ se sem kvůli její práci.
Počkej, o čem to mluvíš? Co…
- Proč myslíš? - Říkala to Jelka.
Tak to se plete. Prosím tě, je jí deset.
A proč jste o tom vůbec mluvily?
Jenom jsem se jí ptala na to stěhování.
To jsi neměla.
Už tak je uprostřed konfliktu mezi mnou a svojí mámou.
Hrozně se snažím ji před tím ochránit.
A nechci ji do toho zatahovat.
Jasně. V pohodě.
Ne, není to v pohodě.
Přestěhoval jsem se sem, protože jsem myslel, že nám to klape.
Dobře. Promiň.
Měli bychom si dát pauzu.
Být chvíli od sebe, abychom zjistili, co doopravdy chceme.
My oba.
Tati!
Tati, uděláme lívance?
- Prosím. - Promiň.
Do háje.
Poprvé ve své krátké historii
přivítá ženský tým AFC Richmond své fanoušky na domácí půdě,
na psí dráze, na stadionu Nelson Road.
Utkají se zde v zápase Anglického poháru proti Chelsea.
VIP VSTUPENKY
Jsem Rebecca Lowe s anglickou legendou Jill Scott.
Jill, má dnes Richmond vůbec nějakou šanci?
To je otázka, no, Rebecco.
Střetává se zde sport a matematická pravděpodobnost.
To beru jako ano.
Je to také jejich první zápas, který se vysílá v televizi.
Začátek utkání je již na spadnutí.
- Jdeme na to, holky. Tak. - Do toho.
- Nenechte se zastrašit davem. - Mě nezastraší nikdo.
Možná jen Cynthia Erivo, ale to je spíš otázka obdivu.
Ukážeme jim, jak se to dělá.
Sportovkyně poprvé vcházejí
na vyprodaný Nelson Road. Poslouchejte to publikum.
Nenamáhejte se. Sice je vyprodáno, ale stadion je poloprázdný.
- Přišel můj čas. - Přišel můj čas.
Přišel můj čas.
To video je tak hlasitý, když je stadion poloprázdnej.
Třeba je provoz.
Ne, bylo to lepší než obvykle, proto jsem přijela dřív.
Schovala jsem se na záchodě a četla si knihu.
Vlastně…
Jo, já ji tam nechala. Tak já si…
Deset minut, Chelsea dominuje. Gemmu Jayovou úplně odstavily.
Držení míče mají 95 %.
Richmond se k nim nemůže ani přiblížit.
A na prořídlém stadionu se k sobě nepřiblíží ani dva náhodní diváci.
To je tak trapný.
Ani Matthijs a Jelka nepřišli.
Jo, on…
musel do práce. Promiň.
Nazdárek, vy šťastlivci.
Sedí tu někdo?
Nikdo? Ne? Bezva.
A mám sedačku i na kabelku. To se jí líbí.
Bože, skoro nikdo tu není.
Ale no tak, Keeley. Jediná cesta vpřed vede skrz.
A skrz se někdy nejlíp dostanete tak, že se zmastíte.
Že? Co?
Prosím. Já už jsem toho zmastila dost.
Vrátím se. Dobrý, díky.
No co už.
- No. - Ale co.
Stačí si cucnout.
Bezva. Ztřískáme se.
Hraje se jen na jedné půlce. Šampionky si debutantky mažou na chleba.
Centr Grammerové.
Grewalová hlavičkuje a po 15 minutách je to 1:0.
- Chelsea je mnohem lepší. - Do prdele.
Já to nechápu.
To video mělo na internetu velkej ohlas.
Ale nikdo sem nepřišel.
Mezi ťukáním do mobilu a fyzickým kontaktem je rozdíl.
Vím, že je to pro tebe důležitý.
Kdyby nebylo, netrávila bys tolik času mimo KBPR.
Jen si myslím, že to může být i zábava.
To tys mi ukázala, jak je důležité se i bavit.
Máš pravdu.
- Asi bych se na to neměla tak soustředit. - Ne, to bys měla.
Já firmu zvládnu.
To se neboj.
Šéfování mě baví.
Ráda chodím do práce dřív, sednu si ke stolu,
aby si pak ostatní mysleli, že mají průšvih.
To se mi moc líbí. Opravdu.
Nenechej se rozptýlit.
To je důležité.
Myslím, že se se svým pohledem na věc dokážeš bavit i víc.
- Díky, Barbaro. - Tak jo.
Nechám tě tady.
Půjdu si dočíst tu knihu,
než bude o poločase dlouhá fronta.
- Dobře. - Dobře.
- Budu ti držet místo. - Jo.
Chelsea si dělá, co chce.
Je jen otázkou času, než…
Mullanová!
A je to 2:0.
Quinnová může křičet,
nebo si místo toho může koupit brankářské rukavice.
Trenéry z Richmondu čeká náročný poločas.
Budou muset dát hlavy dohromady, aby z toho Chrtky dostali.
- Načerpat Lassovu pozitivitu. - To je…
- Nemají obranu. - Ne.
Půjdu na vzduch, jo?
- Ano. Promiň, že jsme… - Neomlouvej se.
Tak zatím.
Dobře. Jo.
- Ta to má těžký. - Jak to?
Protože je snílek, ne? Takový lidi to mají složitý.
Proto potřebuje tebe. Všechno zařídíš.
- Jo. - Ty jsi žena činu. Jako já.
Zvládla bych toho mnohem víc,
kdyby mě můj malej snílek občas poslouchal.
Přes andělský polnice je těžký slyšet rozum.
Ale jo.
Svět potřebuje oboje.
- Potřebuje snílky i ženy činu. - Jo.
Jako v Eurythmics.
- Eurythmics miluju. - Zbožňuju.
Byla jsem na jejich prvním koncertu.
- Kecáš. - Byla.
Víc lidí bylo na jevišti než v publiku.
- Jsou dva. - Já tam byla sama.
Rebecco.
No co je?
Leslie.
Je poločas. Jsi připravená? Šek pro děti.
Ano, to je teď.
Já ti uhnu.
- Ženy činu hrajou dál. - Aha.
Hraj dál, ženo činu.
Jo, hraju dál!
To byla ubohost. První zápas v televizi, a vy hrajete takhle.
- Asi jsi nás přetrénovala. - To vy hrajete nemožně.
Děláte si ostudu. Děláte ji nám všem.
Koučko, po zápase bychom si měli trochu popovídat, ano?
Nevím, jestli je to dobrý nápad.
Nesouhlasím, Leslie. Je to skvělej nápad.
Vlastně je to ten nejlepší nápad, jakej kdy kdo měl.
Dobře. Bože.
AFC Richmond vždycky podporuje tuhle komunitu.
Takže týhle komunitě moc děkuju,
že dneska podpořila AFC Richmond.
PŘEDÁVÁNÍ ŠEKU
Ale teď následuje vzkaz
pro největší fotbalový fanoušky na světě,
kteří tady dneska nejsou!
Kde jste?
Nemám pravdu?
- Jo! Jo, kde jste? - Kde jste?
Kde jste?
- Kde jste? Jo. - Kde jste?
Kde do prdele jste?
Jo!
Jo! Kde jsi ty?
- Možná jsme tam měli jít. - Přijďte! No tak!
Tak se to dělá!
Leslie, pojď!
Skvěle.
Tak jo.
Chelsea hraje dost dobře, což mě nepřekvapuje.
Viděli jsme videa. Mají víc nejlepších scén než Paničky.
Ale prohráváme jen o dva góly.
Pokud vím, dva nejsou tři.
Vidím, že se snažíte.
Podle mě se za nic stydět nemusíte.
Stydět.
Vím, že my kouči na vás občas máme vysoké nároky.
A někdy nám nedáte, co chceme.
Ale taky vím, že jsou chvíle, kdy vy chcete něco po nás
a my bychom s vámi mohli líp komunikovat.
Takže začnu.
Ne, nejsem ženatý.
Byl jsem. Chvíli.
Svou bývalou ženu znám déle,
než jsou některé z vás naživu.
Společně vychováváme syna Henryho,
kterého jste párkrát potkaly.
A každou druhou neděli ho odvezu k jeho mámě
a pak si sám zajdu na jídlo.
Ne, s nikým nechodím.
Ale asi jsem připravený.
Myslím.
A ne, neřekl bych, že jsem osamělý.
Hlavně díky vám všem. A vám.
A spoustě lidí, s nimiž tu pracujeme.
Popravdě, ta fotka, jak jste mě vyfotily, mě šokovala.
Kdybych se neznal a viděl se,
myslel bych si, že jsem nejosamělejší člověk na světě.
Jo.
A styděl jsem se.
Stud.
Emoce tak zbytečná, že se má stydět sama za sebe.
A přesto může zasáhnout kohokoli.
Cítíme se kvůli ní méněcenně a vystrašeně,
dokud se z toho nedostaneme.
Jak v tom citátu. Jak to je?
- „Když se stydíš zůstat v poupěti…“ - „Riziko, že zůstaneš poupětem.“
To je ono. Jo, jak to je?
„Riziko, že zůstaneš poupětem, bylo bolestivější než riziko rozkvětu.“
To je ono.
Díky, koučko.
„Riziko, že zůstaneš poupětem, bylo bolestivější než riziko rozkvětu.“
Když riziko, že se budete stydět,
je bolestivější než riziko spojené s tím, že se o něco pokusíte.
Vím, co bych riskl radši.
Co risknu radši.
Volím si to, co bych chtěl, abyste si zvolily i vy. Tady i tam.
Takže ve druhém poločase
se pokusme dát gól.
A o něco později se pokusme dát další.
A až bude remíza,
užijeme si to a zkusíme ještě jeden.
Jo? Co vy na to?
- Jo. - Jo?
- Dobře. - Jo.
Do konce pauzy zbývá pár minut.
Chcete se mě na něco zeptat?
Jo.
Jo aha.
Je to úplně odlišná polovina.
Richmond se proměnil a Chelsea má plné ruce práce
s týmem, který v sobě našel bojovnost.
- Tady. - Jeď.
Harriganová. Na druhou Harriganovou.
Gemma Jayová jede jako žralok.
Harriganová přihrává.
Parádní gól!
- Richmond vrací úder a je to 2:1. - Pěkně!
Gemma Jayová je novodobý kolos.
Nepleťte se jí do cesty.
Co Jayová dala gól, je všude.
Chelsea nezvládá její rychlost.
Taky možnost.
- Hej! - To snad ne.
Je v pořádku?
- Dobrý? - Jo.
- V pohodě? - Jo.
Řeší se, kdo bude kopat penaltu, ale odpověď známe všichni.
Robbieho, nebo Garyho?
Kdo má míč? Jayová.
Všichni sledují Jayovou.
Jayová. Kdo má míč?
Jayová.
Jde na to.
Ne!
A neskutečný vyrovnávací gól v provedení Margy El Sherifové!
Zápas vzaly do svých spárů.
Zbývá deset minut a zápas nám určitě ještě něco nabídne.
Powellová z dálky!
Roh pro Richmond!
To je obrat, Rebecco.
Já nevěděla, že chrtky předou.
Jsou neúnavné.
Roh bude kopat Songová.
Davisová!
Tyčka!
Takové šance si nemůžou dovolit promarnit.
Chelsea útočí. Grammerová. Drumisová!
Perettiová!
- Jo! - Jo! Pecko!
Ohromující trojitý zákrok Pecky Quinnové. No teda.
Obecné pravidlo je věřit brankáři bez rukavic
asi jako bezhlavé prodavačce v galanterii.
Ale to dnes neplatí.
K pravé tyčce!
Jayová je vpředu. Brankářka je mimo. Je to její chvíle?
Ne! Břevno!
Handlerová ho posílá na hřiště.
Mullanová skvěle zpracovává ze vzduchu.
A teď opět tlačí Chelsea.
To je Perettiová!
Ale ne!
Skóruje!
Chelsea to dokázala.
Krutá teč položila Richmond na lopatky
navzdory odvážnému, odhodlanému výkonu ve druhé polovině,
na kterou diváci jen tak nezapomenou.
Asi za nima zajdu.
Výborný.
Dnešek byl naprostá katastrofa.
Milá zlatá, ty si neuvědomuješ, že tohle je to nejlepší, co se mohlo stát.
- Smála bych se, ale mám depku. - Ty to nechápeš?
Tvýmu snílkovi Keeley se roztavily křídla.
Dneska je smutná, ale zítra bude v pohodě.
A co je důležitější, bude se tě snažit víc poslouchat.
Hrály jste skvěle, dobrá práce. Bylo to fakt těsný.
Skvěle jste se snažily.
Mrzí mě, že je stadion tak prázdnej. Posrala jsem to.
- O čem to mluvíš? - Co?
Přišlo dvakrát víc lidí než na naše domácí zápasy.
Před tolika lidma jsme nikdy nehrály.
Řekni těm hlasům v hlavě, ať drží hubu, jo?
Povedlo se ti to.
Dobře.
- Tede, možná máme problém s koučem. - Nemyslíš „možná máme problém, kouči“?
Ne.
- Aha. - Mějte se.
Ahoj.
Chtěls se mnou mluvit?
Ano, chtěl.
Pobídl jsem tě, abys k týmu byla shovívavější, ne?
Aha, těma řečma o grilování?
Tenhle zápas byl mnohem důležitější. Měly šanci něco dokázat.
To je na sportu skvělé. Vždycky je další šance.
Podle mých zkušeností ne.
Alice, měl jsem tu čest pracovat s trenérem, co měl tvůj zápal.
Bohužel jsem si nevšiml, co se s ním děje,
než nakonec vyhořel.
Takže v naději, že se poučím ze svých chyb,
s tebou zkusím jiný přístup.
Na jeden zápas máš stopku.
Zbývá jeden zápas a pak budou vánoční prázdniny.
Možná budeš mít čas o všem popřemýšlet. Něco změň a snad se uvidíme v novém roce.
…uvolněně a jsem připravená
- pařit… - Pařit!
- S těma nejlepšíma. - S těma nejlepšíma.
A já půjdu dolů k řece…
To jsi celá ty na dnešním zápase.
- Bože, jsem úplně v háji. - Ne, nejsi v háji.
Bylo to vtipný.
Aspoň mě při tom vidělo jenom sedm lidí.
Panebože.
Bože, jsem tak…
To bylo tak necitlivý. Otřesnej vtip.
Ne, vtip byl dobrej. Moc mě pobavil.
Jsem ráda, že mám kamarádku,
která dělá zlý, hnusný vtipy na můj účet, protože ty nejsi zlá ani hnusná.
Jen si dělám hlavu s Royem.
Ale ne. Co se stalo?
Někoho potkal.
Ožení se s ní, budou mít děti a já jsem v háji.
Ne, nejsi v háji.
To já jsem v háji.
Matthijs říkal, že se sem přestěhuje, a já…
Zpanikařila jsem, všechno zkazila a teď máme pauzu.
- Panebože. - Jo.
- Ne. To je zlý. - Že?
Takže v háji jsem já.
Sakra.
Jsme obě v hájích.
„Obě v hájích.“
- Promiň. - Bože.
Bolí mě hlava.
To věřím. Dneska sis to užila.
A to ani nemám ráda vodku.
Ty budeš v pohodě.
Nevím.
NA PAMÁTKU JOELA STEVENSE
Překlad titulků: Karel Himmer