Se lahko spremenimo? Govorim o trajajoči, pozitivni spremembi.
Srčno upam, saj je to naša naloga.
Prosim. Prosim.
Žal mi je.
Zelo mi je žal.
Žal mi je. Ne bom več nadirala sosedovih otrok.
Ne bom tožila Johnsonov, čeprav je tista drevesna hišica…
Žal mi je! Ne! Prosim. Lahko se spremenim.
Prisežem! Prosim. Prosim, prosim.
Dajte mi še eno priložnost. Lahko se spremenim!
Brez skrbi, kmalu se bo zbudila v svoji postelji.
Suha, spočita in če bo sreča, popolnoma nova oseba.
Tako! V postelji je. Lahko dobim kavo?
Kava prihaja.
To je samo nadnaraven prikaz.
To sta moja sodelavca Duh božične preteklosti
in Duh božične prihodnosti. –Jasno.
Slastno. Hvala.
In to sem jaz. Gospod Brad Pitt. Ne, ne, šalim se.
Sem Duh božične sedanjosti. Nisem Brad Pitt.
Misliš, da se je spremenila?
Kaj pa vem. Bila je kar pasja. –Seveda se je spremenila.
Soočila se je z lastno umrljivostjo. To vsakič deluje.
Vsak lahko pokaže na nagrobnik. Vsi se strinjajo z menoj.
Nehajta, prosim. –Naredim veliko več, kot le kažem.
Prizadela si me.
Prihodnost je zaključila.
Obvesti g. Marleyja, da se bo storilka zbudila čez dve minuti.
Razumem.
Gospod Marley!
Že? –Ja.
Sijajno. Hvala, Kazuko. Zelo vznemirljivo.
Duhovi, vsi na kup!
Raziskovanje, lokacije,
oddelek za kostume!
To so naši predani podporni duhovi.
Garajo, da bi mi bili videti dobro.
V redu, hodimo.
Novi rekruti, vem, da ste šele umrli, a malo bolj živahno.
Ravno pravi čas ste prišli.
Grejo pogledat, ali se bo oseba, ki smo jo strašili, res spremenila.
Lahko mi tudi gremo? –Ne. Pridite.
Za ta trenutek smo delali celo leto.
Ne hodi na njeno dvorišče! –Policijo bo poklicala.
V redu je, lahko jo dobim.
Oprostite, ga. Blansky. Umaknili se bomo. Danes nočemo težav.
Kateri dan je?
Božič je.
Duhovi so vse naredili v eni noči. –Ste v redu?
Vam pokličemo koga? –Ali pa bi radi igrali?
Jaz? –Ja. Če želite.
Čeprav sem vas tolikokrat prijavila Zvezi lastnikov domov, poklicala policijo
in vam ukradla pakete?
Kaj ste naredili?
Dajte. Poskusite. Zabavno je.
Ja!
Čestitke, ga. Blansky.
Mi je uspelo? Je res… –Drug človek si, Karen.
Poboljšaj se in nas navdaj s ponosom.
Bom. Obljubim, da bom!
To mi delaj, Karen!
Res vam hvala. Vse do…
Zraven se grem!
To delamo.
Strašimo človeka, ga spremenimo v boljšo osebo, nato pa pojemo o tem.
Čakaš ta dan, celo leto se pripravljaš.
In ko ta dan končno napoči,
se lotiš dela in spremeniš kretena.
Zakaj pojejo?
Ker je to muzikal. –Kaj to?
Vse to. Posmrtno življenje.
Se mi je zdelo.
Ne me basat. Res?
Pokažeš jim njihovo življenje in upaš, da se spremenijo.
Ko vse se lepo izteče, lahko slavimo božič.
Pripeljite čili pozitivnega izida!
Omotični smo od praznične dobrodelnosti.
Raje pomagamo, kot jemo potico.
Čeprav smo mrtvi, živimo božične sanje.
Navdušeni smo kot na božično jutro.
Ali sploh obstaja krasnejše jutro?
Čudežno razpoloženje, ko dobra volja je nujna stvar.
Človeštvo spreminjamo.
Posejali smo semena in radost cveti.
Svet je bogatejši za dobrega človeka.
Svetu pomagamo,
skrbimo za prijazne soseske.
Opravljamo svoje delo, spreminjamo ljudi enega po enega.
Veseli smo kot na božično jutro. Madona, je zabavno.
Fa la la la la, fa la la la la.
Fa la la la la la la la la. Fa la la la la la la la la.
Jaz ne znam tako plesati. Boste lahko sledili vsemu temu?
Če jaz začnem plesati, lahko drugi kar nehajo.
Navdušeni smo kot na božično jutro.
Ob cingljanju zvončkov nas kar zaščemi.
Vse je super fino fajn.
Kot bi bili vsi zadeti.
A gre za naravno vzhičenost.
Vse se malo bolj sveti.
Toplo mi je kot po kuhančku.
Svetu zelo pomagamo.
Ta božič vrhunski je.
Opravljamo svoje delo, spreminjamo ljudi enega po enega.
Ali nam kdo po smrti izbriše zgodovino na brskalniku?
Fa la la la la, fa la la la la.
Fa la la la la la la la la. Fa la la la la la la la la.
DVORANA SPREMENJENIH
Oprostite, gospod.
Hej, Margo. Izogibal sem se ti. –Ja, gospod. Razumem.
A kot veste, moram po vsakem strašenju preučiti vaš dosje.
Že pred 46 sezonami bi se lahko upokojili.
Ja. –Pa ste še vedno tu.
Ves čas.
Mislim, da je naše delo zelo pomembno.
Že, ampak ali si ne želite še enkrat živeti?
Jaz pogrešam alkohol.
S prijateljicami v Tampi smo noro žurale.
Nisi ti v kadrovski?
Tam spodaj imam tetovaži.
Bile smo divje. Ukradle smo ladjo za križarjenje.
Ne vem, ali je kadrovska zate.
Božično pecivo s figami. –Prosim?
V vašem dosjeju piše, da ste ga imeli radi.
Ga ne želite spet jesti?
Si ne želite nazaj na Zemljo počet človeške stvari?
Menda že.
Umrl sem, ko v hišah še ni bilo tekoče vode.
Lepo, da sva poklepetala,
a zunaj je žurka.
Ti si načela pogovor.
Skratka, 46 sezon. Noro.
Samo pravim. Mogoče je čas.
Mogoče ima prav.
Je čas, da izvem,
ali mi je namenjeno več od čudovitega božičnega občutka?
Lahko se vrnem na Zemljo, upokojim in sprostim.
Še ena priložnost za življenje, o katerem sem sanjal.
Mogoče kupim luštno hiško v mirni ulici.
Spoznam prijazno punco, se poročim in dobim otroke.
In vsak dan po službi
se ljubeče objameva in poljubiva na usta, kot se poljubljajo zdaj.
To bi bilo prijetno.
Je čas, da izvem,
ali sem pripravljen na kaj več od božičnega občutka?
Spet bil bi človek, ponovno živ.
Poskusil bi stvari, ki sem jih prej zamudil.
Tu sem na vrtu.
Igram se z mojima otrokoma, ki imata enaki začetnici.
Majhna Rebecca in njen brat Reggie ali Robert ali…
Ne vem. Se bom že spomnil dobrega imena na R.
A kaj če mi spet spodleti v življenju tako kot prvič?
Bi res lahko bil boljši,
prijaznejši, novi moški?
Toda ne, ne, ne.
Tu moram pomagati.
Toliko dela je še.
Svet je poln trolov in kretenov.
Ali sploh pomagam svetu?
Ali dajem vse od sebe?
Ali pa sem čustvena pokveka?
Sem poln dr…
Hej. No, no, neotesanec.
To ni primerno za današnji dan.
Saj vem, prijatelj stari.
Konec strašenja je in ti se spet počutiš razočarano.
Ni samo to, Jacob.
Poglej ta kraj.
Toliko duš, ki sva jim pomagala, da se pokesajo. Skupaj.
Zato brez skrbi, dragec.
Čez dva tedna bomo izbrali naslednjega storilca.
Videl sem njegov dosje.
Upravlja nobel hotel v Vancouvru. –Ja?
Zloben hudič. Všeč ti bo.
To ti bo pomagalo pozabiti na negativna čustva.
Daj zdaj. Bodi odločen. Bodi moški.
VANCOUVER POZDRAVLJA
ZVEZO PRIDELOVALCEV BOŽIČNIH DREVES
Hej. Hej, hej. Hej, hej. Ti.
Walter. –Tvoje ime ni važno.
Nihče ne bi smel imeti brkov nad ustnico in na čelu.
Kaj delaš v moji glavni veži?
Ti dreveščarji so odšteli zajeten kup denarja,
da jim ni treba gledati ljudi, kot si ti, ti katastrofa na dveh nogah.
Sem ti rekel? Žaljiv, skopuški in samoljuben.
Všeč mi je, ker je kanadsko protislovje.
Ja. Čudno je videti Kanadčana brez rokavic.
Res je pravi bizgec.
Je pa nekaj. Poslušaj me.
Ta moški… Res je grozen.
A če se poboljša, bo to res kaj spremenilo?
Samo pravim. –Kaj spremenilo?
Štiristo ljudi dela zanj. Ni to žalostno?
Ker so nejevoljni, se znašajo nad svojimi otroki.
Ja, senator. Mora biti žaljivo.
Ogorčenje je kot mamilo.
Takoj ko boste objavili to besedo,
CNN ne bo več zanimalo, da ste zafrknili učiteljski sindikat.
Verjemite mi, senator. Objavite jo.
Ne vem.
Naš današnji gost skrbi za PR pri AT&T in NFL.
Senatorjem, guvernerjem in predsednikom je pomagal do izvolitve.
Z vsem spoštovanjem, Marty, voda nam teče v grlo.
Ne moremo si privoščiti svetovalca iz New Yorka.
Drži.
Tukaj je. Pozdravimo ga z aplavzom.
Clint Briggs iz Briggs Media Groupa.
Hvala, Marty. V čast mi je, kot vedno.
In res je, moj honorar je ogromen
in bo vašo organizacijo najbrž pahnil v bankrot.
Ampak prejšnji teden
je več kot 300 milijonov družin pospravilo svoja božična drevesa.
Kar 81 odstotkov teh dreves je bilo umetnih, plastičnih.
Ja.
Zakaj ste tako presenečeni? Na Amazonu kliknem gumb
in novo bleščeče drevo je popoldne že na moji verandi.
Mala malica.
Ljudje so včasih veliko dali na pristnost.
So se spremenili? No, to je dobra novica.
Ljudje se ne spreminjajo. Ampak veste, kaj?
Priljubljenost naravnih dreves pada. Prodaja je vse slabša.
Uničili so vas s plastičnimi storži in dostavo še isti dan.
Vi imate boljši izdelek.
Če pa hočete zmagati, morate preučiti človeško naravo.
Tisti, ki vas zanima, dobro prisluhnite.
Ljudje smo leni. Mar nam je le zase.
Konkurenca to ve, zato gredo njihove stvari za med.
Smo pa tudi obupani. Radi bi se počutili dobro in pametno. Želimo imeti prav.
In ravno to morate izkoristiti, če hočete zmagati.
V resnici prodajate božič, kot bi moral biti.
Naredite korak naprej. Ne prodajajte samo drevesa.
Je simbol vaših vrednot, vaša etičnost, vaš namen.
Lahko ste bedni kot ta njihova drevesa,
ali pa se postavite za Božička.
Vrnili bomo božič, vrnili bomo veselje.
Vrnili bomo prijetne večere, migetajoče lučke,
žar preteklosti.
To je sicer rahla manipulacija, a je nujno zlo.
Spor je nujen, da vzbudimo pozornost.
Vrnili bomo dostojnost, vrnili bomo božič.
To pomeni svež vonj naravnega drevesa.
Iz roke mu jedo. Dobesedno.
Zlahka bi vam povečali prodajo.
Rekli bi, da ste nostalgični in da vam je mar za stranke.
Ampak ljudje so kot ovce. Če hočete izboljšati prodajo,
ni dovolj, da vas ljubijo. Vaše tekmece morajo sovražiti.
Moj nasvet je podpirajte to jezo. Jeza je močna.
Z veseljem vam bodo plačali, da dokažejo, da božič še obstaja.
Vrnili bomo božič.
In vso izgubljeno veselje. –Vrnili ga bomo.
Hočem mir na svetu, deviško rojstvo
in pijanega dedka.
Vau!
Ljubitelji Facebooka hočejo kulturno vojno.
Zato povejte svoji stranki, za kaj se bori.
Boj za spodobnost. Boj za spodobnost.
Vrnili bomo božič.
To pa ne bo mogoče z umetnim drevesom.
Poiščite vse o njem.
Govorim o naravnem drevesu v vaši dnevni sobi.
Ko se stegnem, da na vrh dam angela,
pogledam skozi okno in vidim soseda Douga.
Postavlja svoje umetno drevo.
Je popolna kombinacija Mussolinijia in Seacresta.
Mala malica. Ubogi len, beden Doug,
ki mu je bolj mar za praktičnost kot za srečo in spoštovanje svojega mesta,
svoje države, našega svetega praznika!
Clint Briggs. Odraščal v Saint Paulu v Minnesoti.
Srednji od treh otrok samohranilke.
Njegova starejša sestra Carrie je umrla pred 5 leti.
Njeno hčer Wren zdaj vzgaja Clintov mlajši brat Owen.
Clintovo podjetje ustvarja prerekanja, spore
in zavajajoče informacije za stranke po vsem svetu.
Mojbog. Idealen je.
Ni dovolj, da nekaj hočete. Morate se razjeziti. Morate se boriti!
Morate se boriti za tradicije, ki so nam pri srcu!
Zelo je prepričljiv.
Najraje bi potisnil starko po stopnicah.
Kristusovo rojstvo, ljubek mali Jezus,
slastne šunke, pesmi Mariah Carey.
Feliz Navidad in rojstvo našega Boga.
Družinska srečanja.
Vrnili bomo božič. Vrnili bomo božič.
In dobili kup denarja
od dobrih starih dreves.
Prijeten žar preteklosti.
Migetajoče lučke in radost.
Vrnili bomo božič. Vrnili bomo božič.
Hvala.
Ja!
To! To!
On je pravi.
Žal mi je, ni primeren.
Kaj? Čakaj malo. Zakaj ne?
Jacob, tip služi z ustvarjanjem razkolov.
In je… –Noro privlačen.
Nisi hotel reči tega?
Kaj? Že 40 let sem mrtva, imam pa oči. Privlačen je.
Ne, res je noro privlačen. –Totalno.
Predvsem pa si z vsem maže roke.
Ko bi le.
Maude, pišeš kadrovski? –Ne.
Jacob, lahko bi bil naš največji pokesanec vseh časov.
Predstavljaj si vpliv njegove spreobrnitve.
NI MU POMOČI
Super.
To je grobo kršenje obstoječega protokola.
Torej moramo izbrati tistega srhljivega hotelirja.
Ja. Nič ne bo s seksi božičem.
Dobro, dobro. Samo malo.
Ni tako hudo, saj ne utaplja kužkov.
Piše samo, da je "popolnoma prepričan, da se ljudje nikoli ne spremenijo".
Kaj? Tega bi pa res rad strašil.
Jacob, vem, kako razmišlja.
Ne bo nam spodletelo. Daj no. Kos mu bom.
Poleg tega veš, da je enkrat že uspelo.
Enkrat. Komaj. In tisto je bilo drugače.
Kaj je rekel? –Glede na trenutno stanje sveta
ne bom tvegal celega leta na brezupen primer. Žal mi je.
Lotili se bomo pokvarjenega hotelskega menedžerja.
Potem pa bi rad prevzel svoj paket ob upokojitvi.
Upokojil se bo.
Ne moreš. –Ne, pomirite se.
Blefira. –Upokojil se boš?
Se ti zdi, da blefiram?
Pravzaprav ja.
Naj bo.
Samo vzemi, pa boš upokojen.
Nazaj na Zemlji.
Živel boš, dihal in pametoval o stvareh, o katerih nimaš pojma.
Ja. Zemlja.
Veš, kaj? Zdaj ni čas za to.
Naj te ne bo sram, ker si se posvetil izboljšanju človeštva.
Zdaj pa, če dovoliš. –Jacob, prosim.
Ne znam pojasniti, a če bi ga lahko spremenil,
bom mogoče… –Kaj? Mogoče boš kaj?
O ne. Ni potrebe za pesem. Ne.
Brez žarometov. Gary, ugasni jih.
Vsako jutro me zbudijo iste sanje.
Na sestanek zamujam.
Kamenčke bi rad vrgel v širok potok
in gledal valove, kako se širijo.
Taki osebi je skoraj nemogoče pomagati.
Toda če obljubiš, da boš nehal peti, ga lahko imaš.
Res? Super. Hvala. Precej razumno.
Hvala, Gary, ni treba. Pravi trenutek si ujel.
Privolil je. Lotimo se dela.
Ja!
Naj dokončam pesem?
JANUAR
In tako se je začelo. Celo leto raziskav in priprav.
MAREC
Poustvarjanje preteklosti, sedanjosti in prihodnosti ene osebe.
MAJ
Zakaj tako garamo? Zaradi verižne reakcije.
Madona!
Dejstvo je,
da lahko ima prijaznost ene osebe verižno reakcijo.
JULIJ
Dobro voljo širi kot pandem… Ne. Briši to. Pardon.
Saj veste, kot…
AVGUST
Veste, ko gledalci na štadionu vstanejo in naredijo val? No, tako.
Končno imam storilca s svetovnim dosegom.
Če lahko spremenimo njega,
si zamislite, kako daljnosežna je lahko ta reakcija.
Briggs Media Group. Trenutek, prosim.
Glejte to daljnosežno reakcijo. Glejte to daljnosežno reakcijo.
Reakcijo.
Glejte to daljnosežno reakcijo.
Spor med Billie Eilish in Edom Sheeranom
sta potrdili obe strani.
Ed bo brezčuten komentar objavil v torek, v nedeljo pa se bo opravičil.
Opravičilo naj bo isti dan kot glasbene nagrade. Večja pozornost.
Tvoja nečakinja je tu.
Menda potrebuje tvojo pomoč pri nečem. Owen ni rekel, čem.
Ima telefon, ki sem ga ji poslal? Električno dvokolo?
Danes imam res ogromno dela. –Nič hudega.
Edinki tvoje pokojne sestre bom pač povedala, da nimaš časa.
Odlično nabijanje slabe vesti, Kimberly.
Kako si poudarila "pokojne". Ponosen sem nate.
Stric Clint,
razmišljala sem, da bi kandidirala za predsednico sveta učencev.
Mogoče mi lahko pomagaš. Nekaj.
Predsednik mora biti zelo…
Ti pa se mi zdiš precej tiha oseba.
Zakaj si želiš kandidirati za predsednico sveta učencev?
Kar povej. –Mislim, da lahko izboljšam šolo.
Ja. –Če me izvolijo.
A me najbrž ne bodo. –Najbrž ne.
Ker Josh Hubbins kandidira. –Josh Hubbins?
Zveni kot legenda… –Ja.
…na tej tvoji šoli.
Pozabi. Neumna zamisel. Oprosti.
Ne bi te smela motiti. –Tudi sam imam kdaj zanič ideje.
Carrie si obljubil, da boš pomagal Wren, če bo karkoli rabila.
Se spomniš tega? –Ja. Ja, spomnim se.
Si že zmagala. Si že zmagala.
Pridi sem. Pridi. Sedi. Usedi se, prosim.
Zmaga je tvoja, a morala si boš umazati roke.
Naredila boš stvari, na katere ne boš ponosna.
Čakaj malo.
Ne bodi ogorčen, ker bo še slabše.
Kakšne ocene ima ta Josh Hubbins? –Same petke.
Jaz tudi. –On jih lahko ima,
za tebe pa so trojke. –Še nikoli ni…
In dvojke. Slabo boš pisala kontrolke, si prislužila nekaj kazni in evo.
Lahko se bodo poistovetili s teboj. Josh bo veljal za vzvišenca.
Razumeš?
Nisem prepričana. Josh je zelo prijazen.
Ja, krasen otrok je. –Našeškal te bom.
Njegova starša imata neprofitno organizacijo.
Nekaj skriva. Vsi skrivajo.
Kimberly ga bo preverila. Umazanijo bo izbrskala.
Kimberly je najboljša. Je hladnokrvna morilka.
Osmošolca naj preverim?
Seveda.
Prav. –Si lačna? Bi sok?
Ne. –Bi koktajl?
Jaz grem za njo,
če bi se to slučajno razvilo v kaj pomembnega.
Tudi prav.
Ostala bom in gledala, kako bo našeškal dolgolasca.
Hej, mami.
Podobni službi imava, ne? Oba iščeva umazanijo o ljudeh.
Opa. Kaj pa je to?
Ko te starši prisilijo, da za božič večerjaš z brezdomci. Fuj.
O Josh. Kaj si objavil?
Konec je s teboj, mali. Konec.
Otroka preverjam.
Velika pisarna, dvanajstčlansko osebje,
prvovrsten usnjen stol, ameriške sanje.
Moja mama je čistila takšne nobel pisarne
s predragimi umetninami in diplomami na stenah.
Zdaj je vse to moje. Na vratih je moje ime.
Ogromna nobel miza v 38. nadstropju.
Ta punca je bila uspešna in si je prigarala uspešno kariero.
Je kaj boljšega od steklenih sten,
za katerimi se širi modrina?
Takšen je razgled od tu.
Pravijo, da se povzpenjaj za vsako ceno.
Nihče pa ti ne pove, kaj vse lahko izgubiš.
Nekoč bila si spodobna in upanja polna mlada ženska.
Naenkrat pa se vprašaš, kam je izginila.
Tista ženska je videla dobro v ljudeh,
zdaj pa ji plačujejo, da razdvaja ljudi.
Poglejte me, najdragocenejša igralka, uslužbenka leta.
To že spominja na uspeh.
A se ne zdi resnično.
Takšen je razgled od tu.
Lahko še naprej iščem umazanijo
in se pretvarjam, da mi ni mar, ko so dobri ljudje prizadeti.
Lahko spregledam krivdo,
vse za povišico in pisarno v 39. nadstropju.
Lahko pa odidem, dam odpoved.
Vse ima svojo mejo, dosegla sem jo.
Mogoče še vedno vem, kaj je prav.
Kristalno jasno mi je.
To je bilo pa hitro. –Povej mu, kaj čutiš.
Nekaj dobrega si našla, ne?
Na obrazu se ji vedno zrcali samozaničevanje.
Pravzaprav… –Ja. Povej mu. Zmoreš.
…sem prišla sem…
Povedat, da daš odpoved, a hočeš odpravnino.
…povedat, da… –Ja.
…sem našla nekaj primernega.
Seveda si. Gremo pogledat. Pridita.
Govoričiti je lahko,
kaže pa, da je nekoliko težje
pomahati v slovo.
Takšen je razgled
od tu.
IZVRŠNA PODPREDSEDNICA
Josheva družina pripravlja božično večerjo v zavetišču za brezdomce.
S tem se bo totalno hvalil.
Pred dvema letoma pa je to objavil na TikToku in takoj izbrisal.
Ko te starši prisilijo, da za božič večerjaš z brezdomci. Fuj.
Zgrožen sem. Sem ti rekel, da je Kimberly najboljša.
Wrenny, ko se bo Josh nehal hvaliti,
objavi ta posnetek in zapisala se boš v zgodovino.
Josh pa bo zgodovina. –To je staro.
Pojdita. –V šestem razredu je bil.
Clint, se lahko pogovoriva o tem?
Dvigalo pelje samo enkrat na dan. Hitro, da ga ujameta. Adijo.
Adijo. –Ponovi.
Ja, ja.
Uradno je. Grozen človek sem.
Nisi.
Prosim?
Kaj? Te vidi?
Se poznava?
Vidi mene? Hej!
To je noro. –Ne bi rekel.
Ne.
Kako potem veš, kako grozna sem ali nisem?
Zakaj lahko vidi tebe? –Ne vem.
Dobro znam presojati značaj.
To je del moje službe. –Tu delaš?
Zdaj jo moramo ubiti, ne? –Ne!
Raziskovalni projekt delam.
Za Briggsa? –Kaj delaš?
Vključuje g. Briggsa.
Nehaj. V težave nas boš spravil.
Res? Kakšen projekt?
Nekaj si izmisli. Prekini operacijo.
Sem Duh božične sedanjosti. –Kaj delaš?
Ta božič ga bomo strašili,
da bi ga spremenili… –Saj ni res.
…v bolj pozitivno človeško silo.
Clinta?
Clinta, ja.
Kimberly.
Roberto. C. Fishman. Pratt. Roberto C. Fishman Pratt.
No. Hvala, da si me nasmejal, Roberto.
In za poklon. Eno in drugo sem potrebovala.
Fina oprava.
Hvala.
Mislim, da si podzavestno hotel, da te vidi, ker ti je všeč.
Ni mi všeč.
Roberto C. Fishman Pratt?
Ja, zanič ime! –Predolgo.
Med božično večerjo
se že tako vedno prepiramo,
na družbenih medijih pa zdaj poteka boj o božičnih drevescih.
Res je. Obe strani sta zelo jezni.
Če imate naravno drevesce, ste menda obsojajoč elitist.
Če pa imate umetno drevesce, sovražite Božička, Jezusa in Mariah Carey.
Mariah se ni dobro zameriti.
Hej. Pravkar gledam.
Ja. Naj si naši vplivneži dajo duška.
#vojnazadrevo. In spomni Wren… Rafi, zelo dobro.
Spomni Wren, naj posnetek objavi po tem, ko se mali javi iz zavetišča.
Sveta nebesa.
Obleka je fantastična.
Vau, Beth.
Ste videli?
Beth?
Madona. To ni dobro.
Kdorkoli me snema, moje pohvale.
Madona!
Ta veriga, ki sem jo skoval v življenju, je pritrjena z mojo svobodno voljo.
Člen po člen z vsako dušo, ki sem jo pripravil do trpljenja.
Zelo, zelo prepričljivo.
Oh!
Nocoj ne boš spal.
Sanjam. Sanjam.
Ne, to niso sanje.
Si pa grd.
Številne krivice moraš popraviti.
Se odkupiti za slaba dejanja.
Ti kar poj, jaz pa bom vstal.
Svojo preteklost, sedanjost in prihodnost
boš kmalu zagledal.
To je zelo čudno.
Tvoja življenjska zgodba
se bo zdaj
razkrila.
Občuti mojo verigo!
Ne bi.
Tvoja življenjska zgodba. Resnica, ki se jo bojiš slišati.
Jaz…
Tvoja življenjska zgodba je polna kazni in strahu.
Samo nekaj… Samo nekaj bi…
Oprosti.
Nekaj mi ne gre v glavo. Omenil si preteklost, sedanjost in prihodnost.
Kot v Božični pesmi? Od Charlesa Dickensa?
V filmu z Murrayjem in Goldthwaitom?
Ja, ja. Kot v Dickensovi knjigi, Murrayjevem filmu
in vseh drugih nepotrebnih priredbah.
Dovoli, da končam. Usedi se.
Sem?
V redu.
Svojo življenjsko zgodbo
lahko zapišeš na novo,
preden bo prepozno.
Kaj je? Kaj?
Še enkrat se opravičujem. Od vseh ljudi na svetu,
morilcev, rasistov, ljudi, ki prirejajo zabave za razkrije spola,
boš strašil mene?
Če bi mi dovolil, da končam, bi morda razumel…
Ja, gospod. –Veš, kaj?
Pozabi. Škoda truda. Trije duhovi te prihajajo rešit.
Do njih bodi malo bolj obziren, prav?
Bom. –Dobro. Potem pa adijo.
Sem ti rekel. Moški je zelo zoprn.
Zmogla boš. –Ja. Itak.
Še zadnji popravki. Grem.
Razturaj, punči. Daj jim vetra.
Ne me basat no.
Pozdravljen, g. Briggs.
Sem Duh božične preteklosti. Tvoje preteklosti.
Živijo. Vau.
Dobro. Dobro. Nekaj drugega sem pričakoval.
Res? V kakem smislu?
No, ljubka si. –Ja, vem.
Je pa vseeno prijetno slišati. –Bi rekel.
Hvala. Raje pojdiva.
Samo nekaj. Se lahko prej na hitro oprham?
Rad bi se osvežil. –Oprhal? Zdaj?
Prejšnji duh je imel vonj. Brade sem se mu dotaknil.
Ja, potem pa vsekakor. Oprhaj se, če se počutiš umazano.
Hvala. V redu. –Ne.
Čakaj. Ne.
Bolje, da… Iti morava. Marsikaj moraš videti.
Ja. Seveda.
Nežne roke. Istočasno.
Pivo mi dolguješ.
Ja. Pojdiva. –Ja.
Hej, šef.
Imaš minutko? –Ja. Povej.
Naveličan sem tega, da samo kažem na stvari.
No, kazanja ne gre podcenjevati.
Ja. –Ti to znaš tako,
da se nam dvignejo kocine. Daj.
Bum! –To ti gre odlično od rok.
Hvala, ampak rad bi preizkusil nekaj krilatic. Poslušaj.
Dobrodošel v kostji coni. Kostni tek.
Moja najljubša pa je božičnopesemski prasec.
Ne vem, kaj bi rekel.
Vsako leto skušaš govoriti, a obnemiš. –Ja, ampak zakaj? Ne…
Ni odvisno od njega. Ni on določil pravil.
Oprosti. Zakaj nisi na strašenju?
Ja. No, poslušaj to.
Čakam.
Odpeljala sem ga v njegovo otroštvo v Minneapolis.
Ja. –Za roko me je držal.
Ni si mogel pomagati. Začel je flirtati z menoj.
Začelo se je dogajati in, saj veš.
Reci, da se šališ.
Jaz se… –V redu.
…ne šalim.
Kaj? –Vem.
Zdaj pa bo. –Neprofesionalno, ampak…
Že zelo dolgo mi ni nihče skušal zlesti v hlačke.
Za spremembo sem dala sebe na prvo mesto.
Si pomislila, kaj je na kocki? Ne more se pokesati!
Malo pa se je.
Tako je prav! –Samo pravim.
Mislim, da me obsoja.
Ne obsojam te.
Ne vem, kaj naj mislim. Čakaj, kje pa je?
V redu je. Je v svoji otroški sobi v osemdesetih.
Pogovor bo počakal. Pojdi nazaj in ga popelji skozi njegovo preteklost.
V redu. Ja. Lahko ti? Bi me lahko zamenjal?
Mučno bo. Zelo sem mu všeč.
Prav.
Da se ne bi vrnil z enako zgodbo!
Moj Alex P. Keaton.
Hej, duhinja.
Ko sem bil otrok, je bilo to…
Pozdravljen, g. Briggs.
Pozdravljen. Kje je tista druga? Si ti tudi…
Te sanje niso niti malo smiselne.
Niso sanje, g. Briggs.
Pusti moj obraz. –Prav.
Jaz sem tvoj Duh božične sedanjosti. –Sedanjosti? Zakaj si v moji preteklosti?
Vidiš? Sanje.
Tvoje strašenje se ni najbolje začelo.
V bistvu se je.
Zato bom jaz poskrbel za preteklost in sedanjost.
Običajno ne delam tega, zato se moram malo razgledati.
Seveda.
Ja. To bo v redu. Okej.
Hej, strašim te!
Ne moreš mi zbežati, ko te strašim. Halo?
Hej, važič. –Madona.
Čisto razumljivo je, da se bojiš, da ne boš mogel zagovarjati svojih odločitev.
Poslušaj, polkovnik Sanders. –Strašil sem ga, ja.
Te tehnike se lotiš tako…
Carrie. –Carrie, Carrie!
Mami pravi, da lahko odpreva darilo. –Fino.
Začni z zelenim.
Kužka si mi kupila? –Že sto let me prosiš zanj.
Kje je?
V kuhinji spi.
Sparky! Sparky? –Sparky?
Čakaj, da ga vidiš, Clinty. Ima ljubke bele šapice in… Ojej.
Kolikokrat sem rekla, da zapirajta vrata?
Če ne kliknejo, toplota uide ven. In ljubki kužki očitno tudi.
Šment. Božična tragedija.
Clint, ne, ne. Laže.
Ni kužka.
Kupila ti je posodico, da bi mislil, da dobiš kužka.
Traparija. –Zakaj ga potem ne iščemo?
Če bi zanj plačala en sam cent, bi ga vso noč iskali.
Zdaj pa dovolj!
Božič boš uničila!
Kar beži, gospodična.
Kam pa ti?
Sparky? Sparky?
Zdaj razumem.
Sparky? –Vidim…
Vidim…
kaj je privedlo do tega, da sem postal taka pošast.
Pretvarjaš se. Super. –Oprosti. Pretiraval sem.
Kaj pa pričakuješ? Narobe si razumel.
To je bilo najboljše božično darilo, kar sem jih kdaj dobil.
Laž o neobstoječem kužku? –Ne.
Dragocena lekcija, da bodo ljudje verjeli vse, če hočejo verjeti.
Tako zelo sem si želel kužka,
da je bilo bolje verjeti, da imam izgubljenega psa kot nobenega.
Zaradi te lekcije sem tako obogatel, da bi lahko kupil milijon kužkov.
Poleg tega nikoli več nisem pustil odprtih vrat. Dvojna zmaga.
V redu, pametnjakovič.
Hvala. –Ne.
To ni zate, temveč zanjo. –Za koga?
Ja, slišala sem za to.
Tisti čuden znak uporabljajo, ne? –Ja, ja.
Čez eno leto bo to na vseh telefonih. –Kaj pa vem.
Ali ljudje res hočejo povedati vse, kar so kdaj naredili,
vsakemu kretenu, kar so ga spoznali? –Ja, novinka.
Hočejo. –Res? Nora sem.
Nora. Ja, vsaka misel, vsak obrok. –Nora je bila pa res v redu, ne?
Le kako se bo to končalo?
Vesel božič.
Dobro. Božično nakupovanje.
Clint. –Clint.
Živijo, Nora. –Hej.
Nori škornji.
Hej.
Oprosti. Podrobnosti sem občudoval.
Je tisto Sephora?
Ja. –Takrat jih ni bilo.
Dobro opazuješ. Ne, tega ni bilo tu.
Z njimi imamo pogodbo.
Moj fantič je prišel. –Mami se je sama povabila.
O. –Oj, srček.
Dobro, pijana si. Je že deset ura?
Oboževal sem ta nakupovalni center. –Hej.
Spet si jo pripeljal. Krasno.
Lepo te je videti, Wendy. –Bi rekla.
Če kdo išče darilo zame…
Kaj?
Ne me basat. –Kaj?
Stric bom? Stric Owen? Kot v Vojni zvezd?
Sijajno.
Kako? S kom? –Z menoj.
Ne bom več čakala dobrega moškega. Otroka hočem.
Zato sem šla na kliniko. O očetu vem samo to,
da dela magisterij iz morske biologije in jaz sem ga pomagala plačati.
Obožujem morske želve.
V četrtek bom zanosila. –Čestitke.
Srček. Nisi vesel za svojo sestro?
Ne. Niti ne. –Daj no, Clint.
Rad te imam, a še sanja se ti ne, kako biti mama.
To ni prijazno, model. –Kaj pa govoriš?
Tvoja sestra je bila vedno zelo dobra do tebe.
V redu je. Razumem, kaj čuti. Res. –Vidiš?
Jaz ne razumem. Vedno moraš biti na prvem mestu.
Dovolj imam tega.
Ne, ne. Nora, Nora. Daj no.
Ne delaj tega. –Veš, kaj?
Božič je. Božič. –Jaz sem kriva.
Mislila sem, da te lahko spremenim. Samo tepec bi tako mislil. Adijo.
Adijo, ljubica.
Klinc te gleda, Wendy. –Enako.
Pač sem bil rahlo trmast. Nisi nikoli bil star dvajset?
Tu ne gre zame.
Zakaj ne? Zakaj ne gre zate?
Ne bom izvedel nič o svojih tožnikih?
Hej. Gledaš?
Senatorka, boste odstopili?
Clint, škandal si si izmislil.
La la la la.
Ne bom gledal tvoje bedne uprizoritve, dokler mi ne poveš česa o sebi.
Otročji si. –Ne slišim te.
Ni bedna.
Zelo je natančna. Ustavi SBP–104. –Ne slišim te.
Prav!
Fino.
Odgovoril ti bom na eno vprašanje. –Dobro, pet vprašanj.
Dve. –Osem. Zadnja ponudba.
Dogovoriva se za tri. Prvo vprašanje, si bil kdaj živ?
Ja. –Kdaj?
Mrtev sem že skoraj dve stoletji. –Kaj? Ljubi bog.
In ves čas opravljaš isto službo?
Ne. Prvih deset sezon sem bil v raziskavah.
Potem se je DB Sedanjosti upokojil. –DB?
Duh božične sedanjosti.
Seveda. –Upokojil se je in…
Poklicali so mene. –Marija.
Ob prvi rešitvi
sem čutil izjemno vznemirjenje. –Ogromno.
Zdelo se mi je, da pomagam. –Zdaj pa ne več?
Odgovoril sem ti na tri vprašanja. –In pravkar na četrto.
Zakaj se ti ne zdi več, da pomagaš?
Kaj je narobe s teboj, madona? –Z menoj?
Še noben storilec ni tako težil.
Storilec? –Po tvoji preteklosti se sprehajava.
Večino je preveč strah, da bi mi težila
z neumnimi, nepomembnimi vprašanji.
Nehaj. Zapri gobec in opazuj prizor.
Nadaljujmo s SBP–104, prosim.
Škandal si si izmislil.
Samo predlagal sem ga, javnost in mediji pa so ga pograbili.
Zato bo naša stranka zmagala. –Tisti ženski si uničil življenje.
No. –Govorila sva o teh taktikah.
Nisem ustanovil podjetja, da bi mi bilo nerodno otrokom pogledati v oči.
Dovolj dolgo sem odlašal s tem. –Me boš odpustil?
Si najpametnejši moški, kar jih poznam. Na nogah boš pristal.
Ne. Ne bom pristal na nogah, Dan, temveč na tebi.
Vse stranke ti bom pobral. –Konkurenčno klavzulo imaš.
Ne boš ukrepal.
Preveč se bojiš, kaj lahko naredim s taktikami, nad katerimi se zgražaš.
Vesel božič, Dan.
Podjetje je zgradil s častjo in integriteto, ti pa si jo uničil.
Bravo. Pridi.
Čakaj malo. Stoj, stoj.
To si vzel iz konteksta. Glej, kaj bo zdaj.
Kimberly, na svoje grem. Tvoje znanje tu ne pride do izraza.
Določil te bom za podpredsednico, ti podvojil plačo, a takoj se moraš odločiti.
Oh.
Očitno grem s teboj.
Super. Vzemi svoj plašč. Pojdiva zgradit sanje.
To, da verjameš v ljudi, pa ni pomembno?
Najboljše življenje sem ji omogočil. –Kaj?
Ja. –To misliš?
Stoodstotno. –Veš, kaj?
Predvajaj IP–261 izpred nekaj dnevi.
261? Izbrisala sem ga.
Vem, da gre za izbrisan prizor. Sprememba taktike. Prav?
V redu. Me je omenil?
Ne. –Kaj pa si misli o meni?
Pojma nimam.
To bo zvenelo čudno, a verjemi,
zadeva je strogo poslovna. –Kaj?
Mu lahko povohaš lase in mi opišeš vonj?
Ne!
Živijo, tu Margo iz kadrovske.
Rada bi le povedala, da je kadrovska vse odobrila.
Lahko nadaljuješ. –Prav. Sladkorna pena.
O bog. Kako seksi.
Lahko zdaj predvajaš prizor?
Ja. 261, takoj. Sprememba taktike, vem.
Ta Josh Hubbins, Wrenin tekmec?
Josheva družina pripravlja božično večerjo
za brezdomce. –To je bilo pred dvema dnevoma.
Spomnim se, kaj…
…na TikToku in takoj izbrisal.
Ko te starši prisilijo, da za božič večerjaš z brezdomci. Fuj.
Zgrožen sem. Sem ti rekel, da je Kimberly najboljša.
Wrenny, ko se bo Josh nehal hvaliti,
objavi ta posnetek in zapisala se boš v zgodovino.
Ja, prav imaš.
Ali obžalujem izjavo o zgodovini?
Ja, a odločil sem se in zdaj moram živeti s tem.
Prosim, da spoštuješ mene in zasebnost moje družine.
Kaj se je zgodilo?
Kaj je bilo to? Obraz me peče.
Se lahko pogovoriva o tem? –Dvigalo pelje samo enkrat na dan.
Hitro, da ga ujameta. Adijo.
Se zdi kot nekdo, ki živi svoje najboljše življenje?
Uradno je. Grozen človek sem.
Nisi.
Prosim?
Čakaj malo. Kaj? Čakaj, čakaj.
Prekini 261. –Se poznava?
Vse je v redu. Naj izgine. Hvala.
Kaj si naredil? Kako je lahko govorila s teboj?
Ne vem.
Tebe sem preverjal, nato pa me je pogledala.
Začela sva se pogovarjati in…
Pozabi. Dejstvo je, da je Kimberly zelo dobra oseba.
Ti pa si samo… –Se smeš vmešavati
v življenja ljudi, ki jih… –Hočem ti pokazati,
kakšen vpliv… –To ni odgovor.
Klinc te gleda. –Prijazno.
Predvajaj SBP–163. Ja. Zdaj. –Ne SBP–163. Ne.
Ne, ne morem…
Ojla.
Wrenny, glej, kaj imam zate.
Super. –Ja.
Lahko darilo namenim bolnim otrokom? –To bi bilo zelo lepo, ljubica.
V avli je škatla. –Ja, podari. Še dobro, da sem zavil.
Pri medvedku je. Naj ti Martha pomaga.
Živahnejša si kot prej.
Nehaj, Clint. Poslušaj, preden se vrne.
Čas je, da uredim stvari.
Nehaj.
Rada bi te prosila za uslugo.
Huda je.
Ne greva se tega. –Ko umrem…
Ne.
To je ključen trenutek. G. Briggs. –Ne.
G. Briggs!
Zbežal je!
Česa se tako zelo bojiš?
Nočem, da ji govoriš, naj dobi slabše ocene.
In prizadene sošolca. Posluša te.
Nisem rekel, da bo lahko. Hotela je zmagati. Za zmago moraš biti neizprosen.
Dobrosrčna je.
Senor. Senor, por favor.
No, no. Senor.
Senor!
Nekdo je vdrl.
G. Briggs. –Non, non.
Ne govorim francosko.
Je m'excuse. Je m'excuse!
Jebela.
MOŠKI WC
Vse je v redu. Lotite se dela!
Tisti spomin iz bolnišnice.
Temu pravimo ključen trenutek.
Moraš se soočiti z njim, da lahko pride do spremembe.
Zakaj je stena polna slik moje izvršne podpredsednice?
Raziskava pač.
Je to fotošop?
Sem? Mislim, da ne. –Si.
Poslušaj. Mogoče sem bil prehiter s ključnim trenutkom.
Nisi še bil pripravljen nanj. Rad bi se opravičil.
Najbrž moraš dati vse od sebe,
da bi popravil osebo, ki ji ni pomoči.
Ni treba, da je to res.
Ni tako? Res verjamem, da lahko pozitivno vplivaš na človeštvo.
Kot ti? Kako kaj napreduješ?
Že 200 let se ukvarjaš s tem.
Postaja človeštvo prijaznejše?
Prijetnejše? Bolj združeno?
Bi rad vedel, kakšni so v resnici ljudje? Preberi komentarje.
To smo v resnici. S tem sem se sprijaznil.
Ker moram živeti s tem.
Ne morem sedeti tu in obsojati vse kot kozmični socialni delavec.
Za to me imaš? –Ja. Končala sva.
Kaj? Zakaj gledaš tako dramatično?
Misliš, da bi rad vedel, kaj je za tistimi vrati?
Pozabi.
Nisi niti malo radoveden?
V bistvu nisem. Res ne.
Clint? –Ja?
Clint! Pridi! Takoj! –Presneto.
To je zate.
Pridi, capin!
Vprašal si, ali sem bil kdaj živ.
Ja.
Kaj, otrok?
Tisto si ti?
Ja?
G. Scrooge, jaz sem Woodrow.
Nič nimam zate, fante. Dober dan ti želim.
Ni treba tako govoriti, gospod.
Dober dan, sem rekel.
Sram vas bodi, gospod. Da to pravite otroku.
Dober dan tudi vam, gospa.
Praviš, da Dickensova zgodba…
Prosim. –…temelji na tebi?
Kaj hočeš? –Ja.
Z očetom delava v tovarni. V tisti, ki ste jo zaprli.
Ja. In? –Še vedno je dobičkonosna.
Tisoč ljudi je ostalo brez službe. Ravno v času, ko bi se morali veseliti.
Veseliti? Oslarija!
Ko tvoj oče ne bo mogel plačati posojila
in bom kupil vaš dom za drobiž…
…se bom jaz veselil. Dober dan!
O, ja. Res si bil kreten.
Vau.
Edini drugi trdoglavec, ki je prestal spremembo.
Zato razumem, pod kakšnim pritiskom si.
Prej ali slej
postane neznosno.
Mislim, da naju ne vidi.
Saj res.
Gospa.
Ja, ja, počakaj na vrsto.
Pa že.
Tako.
Hvala.
Na zdravje.
Ljubi bog.
Scalnica.
Ni fino? –Toplo je.
Skoraj vroče. –Ravno pravšnje.
Prav razumem? Bil si Scrooge.
Duh te je spremenil. Nisi zašel na stara pota.
Do konca življenja nisi več rekel oslarija.
Do konca življenja. –Si še dolgo živel?
Kake tri tedne in pol. –Leta.
Kaj? –Ja.
Šališ se. –Ne.
Res? –Ja.
Oprosti. Kaj te je pokopalo?
Kaj je bilo usodno? –Nič posebnega.
Prevladujoč vzrok smrti takrat je bil januar.
Ne.
Kako si… Kako si sploh vedel, da si se spremenil?
Vsak je lahko dober tri tedne, ne?
Hočem reči…
Zakaj so bili vsi užaljeni,
ko si rekel dober dan?
V 19. stoletju je bila to huda žaljivka.
Ne. –Ja. Kot bi danes rekel J se.
Res? –Zelo nazorno.
Zakaj ne poskusiš?
Užali nekoga. Bolje se boš počutil.
Ne, ne. –To ni resnično.
Clint, lepo, da mi hočeš pomagati, a ni treba.
Prijatelj, zdaj si tu, v bednem britanskem baru.
Grdo gledaš in vihaš nos.
Še en vrček zame, prijateljica, fino topel.
Zanič naglas imaš. –Ne strinjam se.
Utapljaš se v pivu in počutiš se kot zguba.
Bednejši si od premočene ribe s krompirčkom.
Nikar se ne kujaj, naj Scrooge v tebi pride na plan.
Zakaj bi drugi tepci imeli lep dan?
Ko si na tleh in bi se rad pobral,
potrepljaj ubogega možakarja
in prijazno reci…
Dober dan.
–Pri moji veri!
Daj si duška in kmalu se boš počutil bolje.
Takole. Dober dan.
Prosim? –Ti domišljava reva.
Malo polepšan klinc te gleda.
Dve besedi lahko spremenita vse.
Dober dan. –Dober dan!
Dober dan.
Očitno nisi za to.
Že zelo dolgo nisi naredil nič narobe.
Razumem, da gre za ponos. –To je del moje službe.
A nikar ne šparaj jezika. Olajšaj si dušo, kot se šika.
Jeze ni pametno potlačiti.
Alo! Dol s ceste, trap!
Daj no, človek.
Zasluži si. Veš, da si želiš.
Daj. Daj. Jezik te srbi.
Odpri usta.
Dober dan! –Ja!
Dober dan. –Kaj si rekel, zlodja?
Gospod, klinčev, zoprn bumbar si.
Kaj se dogaja tu?
Dober dan. Po dreku smrdiš.
Nisva rekla dobro jutro ali lahko noč.
Ne! –Pridita! Ojoj!
Dve besedi lahko spremenita vse.
Dober dan. –Dober dan.
Dober dan.
Stranišče je zamašila. –Dober dan.
Ženo ti je obdelal. –Dober dan.
Prisežem, nič ni pomenilo. –Dober dan.
Kugo ima. –Dober dan.
Rekla je, da si cipa. –Dober dan.
Sirota sem. Lahko dobim še, prosim?
Dober dan!
Pozdravljen bodi.
Dober dan.
Se opravičujem. –Dober dan.
Napadi jih z dostojnostjo, kot da si klinčeva Judi Dench.
Čakaj. Je bila to Judi Dench? –Državni zaklad je.
V vseh filmih mi je všeč. –V Čokoladi mi je bila všeč.
Chocolat. –Chocolat.
Ko šopiriva se po Londonu.
Od preproste vljudnostne fraze ljudi pograbi jeza.
To je zate.
Dober dan!
Dober dan.
Zelo je zabavno.
Če si šokiran, poljubi me na Dickensa, sine!
Poljubi me.
Ne, ne, ne. Nehaj! –Sine! Kaj?
Dickens, Charles Dickens. Šala je.
Ja, a tu je otrok. –Ni resnično.
Otroček.
Gospa.
Žal mi je. –Prav je tako.
In gospa…
Dober dan!
Dober dan. Naša najljubša kletvica.
Naj prostaštvo napolni vaški trg.
Z buciko počiva mu balon.
Nihče ni imun.
Brcnila ga bova v ta zadnjo.
Dve besedi lahko spremenita vse.
Dober dan. –Dober dan.
Dober dan.
Dober dan, dober dan.
Dober dan.
Dober dan, dober dan. Dober dan, dober dan.
Mrtev je.
Ja, zagotovo. Ne, v redu je. –V redu je.
To sploh ni resnično. –Je pa hiter.
Kako si vedel vse to?
Nisem. Tebe sem posnemal. –Res?
Ja. –Na sredini sem zafrknil.
Malo. –Prvič sem plesal step.
Zelo ekspresiven ples. –Tudi oni so vedeli.
Se lahko pogovoriva, prosim? –Ja. Samo…
Poslušaj. Vem, kaj boš rekel. Uhajal mi je.
Če bi videl, da sem bil tudi jaz tak…
Pomislil si, da ga bi bilo pametno peljati
na ekskurzijo v tvojo preteklost?
Moral bi te prisiliti, da vzameš paket ob upokojitvi, namesto da tvegaš vse zanj.
Ne, ne. –Seveda ne.
Nočem sodelovati, a ne zato, ker se on ne bi trudil.
Tip mi teži sto na uro. –Nazaj v posteljo.
"Nazaj v posteljo."
Od zdaj naprej hočem, da natančno upoštevaš načrt. Jasno?
Jacob, skušal sem… –Načrt. Načrt!
Prav, prav. Upoštevam načrt.
Naslednjič večkrat povej.
Dober dan.
Prosim?
Kaj si rekel?
Dober dan.
Nisem bil jaz. Tudi jaz sem slišal. Ne vem, kdo je bil.
Hej, Clint. Clint, Clint.
Hej, Charlie. Kaj bo dobrega? –Krasna oprava.
Hvala. Kaj hočeš? –Pravi maneken si.
Tista govorica, da umetna drevesca sproščajo strupen plin.
Ja. –Genialna.
Hvala. –Genialna. Povsod je.
To…
Oprosti za hipec. Grem pogledat, kaj je to.
Kaj?
Pridi me bolje spoznat.
Kaj je zdaj to?
Jaz sem Duh božične sedanjosti. –Šef te je nadrl,
zdaj pa težiš s tem Dickensom? –Moram upoštevati pravila.
Smem? O kakem paketu ob upokojitvi je govoril?
Clint, prosim. –Zakaj bi se rad upokojil?
Samo zagrozil sem, da se bom upokojil, da bi te odobril za letošnjega storilca.
Upokojil bi se?
Kaj pa duh počne v pokoju?
Zadnjič ti povem, g. Briggs, ne gre zame.
Spet sva pri g. Briggsu in storilcu. Grem nazaj k svojim gostom.
Ti pa ostani na svojem prestolu hrane. –Ne, ne. Clintek. Počakaj.
Prav. Če ti povem…
boš nehal komplicirati in boš sodeloval?
Prav. Prav.
Prav. Ubil me boš.
Dobro.
V redu. Moj paket ob upokojitvi, če se ga odločim vzeti,
je zlata ura, darilna kartica za Sephoro
in priložnost, da se vrnem na Zemljo in živim kot smrtnik.
In ti si to želiš.
Želim si, da utihneš in mi dovoliš, da opravim svoje delo.
To želim.
Super. Opravi svoje delo.
Primi me za roko. –Greva?
Ja. Pripravi se na noro potovanje.
Saj ni res.
Bonnie.
Ključna beseda je "noro potovanje".
Pa sva tu. Najina prva postaja.
Ravnokar sva bila tu.
Cel oddelek ljudi se zelo trudi s temi prehodi.
Ni važno. Točno vem, kaj se dogaja.
Res? –Ja.
Rada imam Clinta. Super je. Za prijatelja ga imam.
Vidiš? Prijatelj.
Kolikor si pač lahko njegov prijatelj.
Si mu kdaj govorila o svojem zasebnem življenju? Sploh ne posluša.
Mojbog. Šimfajo me. –Ja, res te šimfajo.
O Clintu govorite? –Ja.
Ja. Včasih je egocentričen, ampak nečesa ne veste o njem.
Kot otrok je bil pogosto sam.
Ugotovil je, da lahko računa le nase.
Zato ne bodite preveč kritični do njega.
Dober je po duši. Jaz vem, moj starejši brat je.
Vau. Obožujem ga.
Glej, glej, Duh božične sedanjosti.
Kimberly, hej. Živijo. –Najbrž si prišel strašit Clinta.
Res te lahko vidi. Ve za vse to? –Ne. V bistvu ne.
Krasen kostum. Rudolf. –O, hvala.
Zelo si ljubka. –Vedno deliš poklone.
Vesela sem, da sem prišla.
Ja.
Jaz tudi.
Vedel sem. Ker ti je všeč, si pustil, da te vidi.
Kdo priredi službeno zabavno na božični večer?
Samo Clint, ne?
Presneti… –S tem kaže prevlado.
Tudi vidva me šimfata. Greva. Kaj je naslednje?
Oprosti, ravno sem odhajal.
Ja. V redu.
Ne bova delala po pravilih?
Me veseli, da sem te videl.
O. Ja.
Enako.
Samo enega.
Super.
Bivša. Razumem.
Družina, ki bi jo lahko imel. Iskreno, zelo sem vesel zanjo.
Priznaj, da si pustil Kimberly, da te vidi.
Nisem. Pač je…
Nehaj. Vidim, kako jo gledaš. Mislim, da se res želiš upokojiti.
Ne poznaš me. –Ti se ne poznaš.
Misliš, da ti je bolje kot njemu?
Hvala. –Misliš, da me bo to premamilo?
Nekaj prijetnega, stabilnega?
Obtičal bi v predmestju z …
Je tisto mesna štruca?
Praviš, da so to moje sanje,
a oba veva, da to ne drži.
Spremeniva temo,
kajti te sanje
so tvoje.
Kar raztrgajta. –Ne?
Ni treba hraniti papirja. –Ja.
Ja, ali pa sem žrtvoval svojo osebno izpolnitev za višje dobro.
Ampak ti tega ne bi razumel.
Bi bilo to, da si spet človek, zate izpolnitev?
Zgodba o tvojem življenju, čisto nova pripoved.
Utrujen sem. –Ja.
Zgodba z ženo in otrokoma, ki jo očitno želiš živeti.
Skoraj bi se ti zgodila ljubezen, a si umrl.
Lahko ti jo pomagam dobiti. Lahko sem tvoj vodnik.
Lahko na novo napišeš zgodbo o svojem življenju.
Ko pride Božiček, morata biti v postelji.
Zgodbo, ki je nisi dobil.
Lahko ti pomagam s Kimberly. Očitno se privlačita.
Res? Res tako misliš? –Ja.
Ko se smeji, ima čudovite oči. –Res je.
Stoj. Vem, kaj poskušaš. Pridi.
Močno si me prijel.
Neverjeten si. Veš?
Greva v Narnijo?
Čakaj. Ne, ne. Kaj delaš? Hej!
Zgodba o tvojem življenju.
Sanje, ki si jih drzneš loviti.
Dol z mize, prosim.
Zgodba o tvojem življenju, glej, kako se bo vse uredilo.
Ženskega dotika nisi čutil…
Nehaj!
Vau. Očitno ni duet.
Koliko si star? Pet? Pojdi dol z mize.
V zavetišču sva. –Ne vidijo naju.
Pomagati ti skušam. –Nočem tvoje pomoči.
Jaz moram pomagati tebi. Zato nehaj in odpri oči.
Prav. Bi moral poznati tega mulca?
Josh Hubbins. –Izvolite.
Wrenin tekmec.
Nečakinji si rekel, naj ga uniči.
Super sliko sem ti poslal. Objavi jo.
KOT PRAVI PREDSEDNIK
Mogoče ti prinese glasove. –Ali ne.
Kaj pa vem. Nočem, da mislijo, da to delam samo zaradi volitev.
Ponosen sem nate. Predlagam, da jo vseeno objaviš.
Vidiš? Noče je objaviti. Mogoče je dober, skromen otrok, ki…
Objavil jo je.
Skromnega se dela. Pretresljivo.
Mi pokažeš še kaj, o čem imam prav? Spet postaja zabavno.
Tišina. –Hej.
Ali se kdaj vprašaš,
ali si v tem venčku videti… –Nič več vprašanj.
Ne? –Ne. Tu počakaj.
Šele začel sem.
To je pa zabavno gledati.
Lahko poveš Bonnie ali tistemu, ki je odgovoren za prehode,
da to postaja trapasto? –Stric Owen.
Si v redu? –Ja.
Kako to, da ti ne gre?
Kako si ti tako dobra? Samo enkrat na leto greva drsat.
Tvoj brat je zelo dober človek.
Bi kakav? –Ja.
Saj veš, da jaz plačujem za vse, ne? –Grozen si.
Ja, res je.
V redu sem.
Wren se odloča, ali bi upoštevala stričev nasvet.
Najbrž sploh ne bo objavila, ker je mamina hči…
Objavila je. –PRAVIJOSHHUBBINS
Bi videl še kaj, o čem se motiš?
Vesel sem zanjo. Če hočeš izboljšati šolo,
se moraš sprijazniti z neprijetnimi resnicami.
BARABA. OGABNEŽ.
POZNAMO PRAVEGA JOSHA!
NIKOLI NAM NISI BIL VŠEČ
#ODPIKAJMOJOSHAHUBBINSA
GROZEN JE #IZOBČEN
IZOBČEN
JOSH SE PRETVARJA
OGABEN
UPAM, DA SI PONOSEN NASE!
Dober tek. –Hvala.
OGABNO
Ne. O ne. Ne.
KONČNO POZNAMO PRAVEGA JOSHA SLEPAR!
PAPA, JOSH
To je…
To je dobro.
Izučilo ga bo. Če hočeš kandidirati, vedi, da bodo brskali po tvoji preteklosti.
To je objavil v šestem razredu, bimbo.
Nočem… –Enajst je bil star.
Nočem, da se malemu kaj zgodi. Nisem pošast.
Kaj pa vsi tisti, ki so se odzvali? Kaj pa oni?
Oni so krivi za to. –Dobro. Ja. Dobro.
Kaj je dobro? –Ta notranji kaos. Predaj se mu.
Tu se začne prava sprememba. –Ne.
Lahko še enkrat predvajamo SBP–163?
Kaj je to? –Vem, da je zelo nenavadno.
Prosim, moramo predvajati spomin božične preteklosti 163.
Kaj je to?
Hvala, Bonnie. Zdaj nočem poslušati.
Hvala, Patrick.
Ostani z menoj, Clint. Daj. –Ne delaj tega.
V redu je. Ob tebi sem.
Prosim, ne delaj tega. Daj no. –Zmogel boš. Pridi.
Ves čas bom ob tebi.
Oj. Hej, Wrenny.
Glej, kaj imam zate.
Super. Lahko darilo namenim bolnim otrokom?
To bi bilo zelo lepo, ljubica.
V avli je škatla. –Ja, podari. Še dobro, da sem zavil.
Pri medvedku je. Naj ti Martha pomaga.
Živahnejša si kot prej.
Nehaj, Clint.
Poslušaj, preden se vrne. Čas je, da uredim zadeve.
Nehaj.
Rada bi te prosila za uslugo. Huda je.
Želim, da po moji smrti vzameš Wren k sebi.
V redu.
Nehaj. Ne boš umrla.
Tudi če bi, kar ne boš. Očetovska vloga ni zame.
Res ne. Zelo sem zaposlen in, saj veš, sebičen.
Mene ne boš preslepil, Clint. Vem, kdo si globoko v sebi.
O tem si se vedno motila. Res sem zelo sebičen.
Slaba novica, Carrie.
Ni več veganskih jedi, zato sem prinesel piščančjo juho z rezanci.
Ven sem dal kose piščanca, tako da bo v redu.
Hej, Owen. –Hej.
Carrie bi te rada prosila za uslugo. Poslušaj jo in glej, da bom ponosen nate.
Ja. –Oprosti.
Hej, Carrie.
Kaj potrebuješ?
Karkoli na svetu.
Družina sva. Vse bom naredil zate. –Hvala.
Hej. Vem, da ni bilo lahko.
Toda soočil si se s tem in pokazal pogum. Ponosen sem nate. Pridi.
Ja.
Dovolj. Z ektoplazmo me boš umazal.
Dobro. Tvoj zadnji duh bo kmalu tu.
Precej impozanten je. Ne govori veliko. Predvsem kaže na stvari.
Čakaj. Odhajaš?
Ja. Mojega dela strašenja je konec.
A nikar ne skrbi. V redu ti bo šlo.
Ne, ne. Čakaj.
Vrneš me v najhujši trenutek v mojem življenju in spizdiš. Kaj pa ti?
Ti si na vrsti.
Kolikokrat ti moram povedati, da ne gre zame?
Potem pa dober dan.
Ne. Veš, da je to moj sprožilec.
Zato sem to rekel. –Nehaj.
Drugim govoriš, kako naj živijo, sam pa bežiš pred lastnim življenjem? Priznaj.
V redu, dovolj bo. Niti besedice več.
Pridi nazaj v pisarno. –Priznaj, da te je strah.
Ja? Česa pa? –Tistega vprašanja.
O čem govori?
Pojma nimam.
Imaš, imaš.
Zaradi njega ne moreš spati.
Zaradi tega vprašanja še vedno delaš tu, čeprav bi lahko spet bil živ.
Ne, ne. Res ni treba peti. Pridi.
Ni važno, koliko ljudi spremeniš, ali koliko dobrega narediš.
Še vedno ne poznaš odgovora.
Na kaj?
Mi res
ni pomoči?
Traparija. Pokesal si se. Tam sem bil.
Lahko kdaj premagam
vse slabo, pred čim bežim?
To je bilo že davno. Za vse si se pokesal.
Lahko pozabim na svoje slabe lastnosti?
Si zaslužim najti nekoga,
ki bo v meni videl dobro?
Ali pa se res
ne morem pokesati?
Samo na en način lahko izvemo.
Takoj zdaj se bo upokojil. –Dovolj. Nazaj v posteljo.
Ne. Ne.
Ves čas sem jemal, kar sem lahko.
Nikoli nisem pomislil, kakšno škodo delam s tem.
Sprl sem se z vsemi, prizadel sem ljudi.
Vse nakopičeno bogastvo na koncu ni bilo vredno nič.
Kaj se dogaja?
Čemu ves trud?
Je mogoče,
da mi je namenjeno kaj več?
Se res ne morem odkupiti?
Lahko pozabim na svoje številne napake?
Lahko pozabim na svoje slabe lastnosti? Si zaslužim najti ljubezen,
na katero se lahko zanesem vsak dan?
Ali pa bom izvedel,
da se ne morem pokesati?
Dobro poslušaj, Ebenezer.
Ne morem se pokesati.
Trije duhovi te bodo obiskali.
Čas zapravljaš, Jacob.
Si prepričan?
Vzemi, prijatelj.
Moramo verjeti, da je tudi v najslabših
nekaj dostojnosti. –Dostojnosti.
Veš, da lahko dosežeš nekaj čudežnega,
a le, če si upaš.
Če si upaš. –Če si upaš.
Moram iti, moram poskusiti.
Tako bom vedel,
vedel bom,
ali se lahko pokesam. –Pokesaš.
Se bom lahko pokesal za vse, kar sem storil?
Ali pa me ni mogoče ljubiti? –Ljubiti.
Mi lahko kdo odpusti?
Lahko izkoristim priložnost in živim?
Marsikaj bom pustil za seboj,
a moram izvedeti,
ali je v meni res kaj dobrega. –Dobrega.
Mogoče bom ugotovil, da se vendarle lahko
pokesam. –Pokesaš.
Se lahko pokesam?
Lahko pomagaš tistemu, ki se ne more pokesati?
Pokesati.
Kaj se dogaja?
Kako to misliš? –Sem…
Mislim, da. Topel si.
Ja! Topel sem.
Kaj je?
Srbi me. –Kaj?
Srbi me. Bi lahko? –Prav.
V redu, v redu. Prav. –Ja, ja. Desno.
Tvoja pižama je iz vrečevine. –Lahko pod spalno srajco?
Samo… –Res ne bi.
Prosim. Rotim te.
O ja! Krasno. –Tako.
O mamica. –V redu.
Kako prija. –Ja.
Pozabil sem ta občutek.
Pozabil sem, kako je čutiti tako o svoji roki.
Hvala.
O vau.
Težnost. –Saj res.
Madonca.
Imaš… –Tekočo vodo.
Smem? –Smeš.
Pazi.
To je fantastično!
Vedno sem se spraševal, kakšen je občutek. Nisem razočaran.
Hej, kaj je balzam?
Na glavo ga daš.
Prepozno!
Se lahko vsak mesec umijem? –Seveda.
Pazi se, New York. Ta moški se oprha enkrat na mesec!
Tvoja oblačila so mi pretesna. Počutim se trapasto.
V redu si. Pridi.
Poglej tega!
Jopič. Široke hlače. Robec v žepu.
Daj nazaj. Hvala. Vidi…
Vidi me. Vidiš me. –Ja.
Ja, vidim te. –Mislim, da zelo dobro.
Navadi se na to. Res.
Vsi me vidijo. –Ja.
Pozdravljeni! Vidite me!
Moral se boš navaditi na to. –Šment.
Si v redu?
V redu je. –Mislim, da sem.
Videti si neumno. –Ti tudi.
Ne, ne. Dave, nehaj.
Zberi se, prosim. –Prav sem imel.
Tam je. Pojdiva do nje. –O ne.
Veš, kako je s tem?
Bova drugič, prav?
Ne vem, kaj naj ji rečem.
Kako to misliš? Prej ti je šlo super. Samo nadaljuj.
Takrat je bila fantazija, zdaj pa je resnična.
Zafrknil bom.
Mislim, da sem naredil hudo napako. Nisem pripravljen na to.
Porabil sem veliko preveč vode.
Sem moški, ki porabi vso toplo vodo?
Hej, poglej to. –Kaj?
Bilo je fantastično.
Zberi se. Prepozno je za slabo vest.
Prav si se odločil.
Ne razmišljaj. Globoko dihaj.
Zdaj pa pojdi k njej. Preden odide. Verjemi mi.
Prav. –Prav.
Oklofutal te bom. –Saj bom šel do nje. Obljubim.
Naslednji duh… Prihodnost ni točno določena.
Ne vem, kaj boš videl, a vsaj prisluhni mu. Prav?
Vprašal si me, zakaj sem izbral tebe. –Vem, zakaj.
Ker lahko pozitivno vplivam na človeštvo ali nekaj takega.
Ne. No, ja. Najprej.
Ko pa sem izvedel, da si tak kot jaz,
sem pomislil: "Če ga lahko spremenim, je morda upanje tudi zame."
Ja.
Kimberly?
Hej. Vrnil si se. V drzno tesni obleki.
Ja, oprijeta je.
Všeč mi je. Malo bolj tesno, kot je v navadi. Pristaja ti.
Ja, ja, v Nemčiji, kjer kupujem oblačila, je takšna moda.
A tako. –Ja.
Oprosti, bi…
Bi šla kam in mogoče…
Ne, ni ti treba odgovoriti. –Z veseljem. Ja.
Z veseljem. –Super. Res?
Itak. Obožujem "kam". –Jaz tudi. Marička.
Kaj?
Kaj pa je? Te srbi?
Naj ti pomagam.
Kje? Tu? –Ja.
Še je z njim.
Zadela si pravo struno.
Hvala.
Obstaja bistro Prava struna.
Prodajajo hrenovke v testu, ampak…
To je hrana, ne? –Slastna.
Hej, Sydney. –Hej, Clint.
Kako si?
Vesel božič. –Vesel božič.
Hej, Stuart.
Ne no!
Prelepo je.
Torej si se en dan kar odločil,
da boš dal odpoved, pustil vse za seboj in se preselil sem?
Vsako leto sem si govoril, da je čas, da grem naprej.
In vsako leto sem se odločil ostati. Odločitve nas oblikujejo, ne?
Ja. Menda res.
Zato sem letos izbral nekaj drugega.
Iskreno, skrbi me, da sem naredil hudo napako.
A če je ne bi, ne bi bil tu s teboj.
Smem?
Mesto je polno bleščečih luči.
Še ena tistih čarobnih manhattanskih noči.
Ne vem, kaj sledi, nikamor se mu ne mudi.
Me pa trdno drži za roko.
Je bedast, visok in dobrega srca.
A nočem se zaljubiti in potem trpeti.
Pogledam mu v oči,
ki mi govorijo, naj tvegam.
Zakaj torej ne bi poskusila?
Veselim se popolnoma novega začetka.
Takšen je razgled od tu.
Nocoj naj bi snežilo. –Res? Ne zdi se dovolj mrzlo.
Sploh ni mrzlo.
Imam prepotene pazduhe?
Sem rdeč v obraz?
V mojih časih je bilo držanje za roko pomembna stvar.
Mislim, da obstaja iskrica.
Bi se lahko to prelevilo v kaj?
Bi res lahko čutila enako kot jaz?
Ta ženska je dobra, kot je človek lahko dober.
Zakaj bi končala z nekom, kot sem jaz?
Kaj če čez čas izveva,
da sem tak kreten, kot mislim?
Moški, ki ga vidim, bi lahko bil
Scrooge v novi preobleki.
Takšen je razgled od tu.
Mogoče še vem, kaj je prav.
Nocoj mi je vse kristalno jasno.
Nekako vidim, kaj sem lahko,
ko sem s teboj.
Takšen je razgled od tu.
Oblačil v resnici ne kupujem v Nemčiji.
Kdo glasuje za? Predlog je podprt.
Sijajno. –Prostovoljno delo…
Uspelo ji je. Videti je kot prava predsednica.
Glej, kako vihti kladivo.
Naslednja točka. Akcije zbiranja denarja…
bo nadzoroval neodvisen…
Si videla?
Kaj se dogaja?
Kaj je? Kaj piše?
Kaj je zdaj to?
Čakaj. Kaj mi hočeš povedati? Mali?
Zaradi malo prahu na spletu?
Kako naj bi vedel, da bo naredil kaj takega?
Čakaj malo.
To je iz prihodnosti. Ni se še zgodilo.
Zaradi vas ne bom spremenil življenja, a to zlahka popravim.
Skrajšajva ogled.
Ne govoriš? Samo kažeš na stvari?
Pa mi pokaži izhod. Je tam?
Stari jaz.
Nočem vedeti! Nočem vedeti!
Saj ni res.
Ja!
Ja, videl sem filme. Vem, kako to gre.
Tu. Tu je.
Točno tu. 93. Ni slabo. –Imam ga.
Skočil je v P–407. Mislim, da je iskal mene. Se opravičujem.
Ti si. –Ja.
Mi pomagaš priti od tod, prosim?
Ne bodi tako obseden. V službi sem.
Vedela sem, da se boš preveč navezal.
Že gre. Tu sva.
Bo šlo?
Ja, vidim.
Res grozno. Zelo sem žalosten. Je konec? Lahko grem?
Si v redu? –Skušaš govoriti?
Kako žalostno. Poglej, kaj si naredil.
Vse si uničil!
Uspelo ti je.
Tako zveni?
Moj prijatelj je šel zaradi tebe! –Ja!
Ne! Ni res. Sam se je odločil. Ponosen sem nanj.
Razbil te bom.
Božičnopesemski prasec!
Nazaj sem! Nazaj sem. Koliko je ura?
Petnajst čez štiri. –Dobro. Hvala bogu.
Še je čas. Telefon moram najti. Kje ga imam?
Mislim, da imam Crohnovo bolezen.
Nimaš. Nehaj gledati to.
Grozno si videti. –Vem. Le…
Si videl svojo prihodnost?
Te je spremenila? –Ne.
Ne. Samo eno malenkost moram urediti.
Kje je moj telefon, hudiča? –Ta?
Ne, ne vem njene telefonske. Nobene ne vem.
Dvanajst ulic je. Peš greva. –Kaj se dogaja?
Kaj si videl? –Nič. V redu je.
Bolje, da Wren ne objavi posnetka. –Kaj se zgodi, če ga?
Kaj slabega? –Daj no!
Kaj si videl?
Madona. Še vedno je vznemirljivo.
Clint, počakaj. –Ni ti treba zraven.
Zelo si strasten glede tega. Se res nisi spremenil?
Ne. Nehaj me spraševati.
Bolj počasi!
Ojej. Je tvoja glava zažvenketala?
Glasno je bilo.
Najbrž imaš pretres možganov.
Ne. –Vstani. Počasi.
Greva nazaj gor? Si kaj pozabil?
Ne? V redu.
Ne vem. –V redu.
Lahko malo hitreje, prosim? Hvala.
Kaj se dogaja? Si videl kaj v svoji prihodnosti?
Nič takega ni. Kako je šlo s Kimberly?
Grozno.
Sprehodila sva se po celem Manhattnu, se pogovarjala, povezala in…
celo poljubila. Na usta.
Zakaj je to grozno? Zveni fantastično.
Saj je bilo. Ona je. Ne ve pa, kdo sem jaz.
Nehaj že nakladati, da ti ni pomoči.
Samo zmenkov si se odvadil.
Voznik! Gre za življenje ali smrt.
Lahko hitreje? –Velja.
Nisi rekel, da ni nič takega?
Dober dan, gospoda.
Bi se tepel? –Ne.
Hej! Hej! To več nima tega pomena! Hej!
Pardon! –Hej!
Pardon! –Madona!
V moji prihodnosti je bil bolan deček.
Kako so ga že klicali? –Mali Tim.
Ne. Prisrčen otrok. Z berglo. –Ne.
Drobni Larry. –Ne. Mali Tim.
Mislim, da je bil Drobni Larry. –Mali Tim.
V moji prihodnosti je Drobni Larry umrl zaradi mene.
Cratchit je rabil denar za operacijo, a sem bil preškrt.
Mali Tim je bil!
Malega Tima si ubil. Ja?
Mikro Michael? Mini Steve. –Porkama…
Mali je fino. Drobižek Tim?
Čakaj. Miniaturen Isaac.
Izvolite. Vesel božič.
Kje je?
Wrenny? Wrenny?
Tam je.
Stric Owen. Si v redu?
Kako to, da ti ne gre?
Posnetek je objavila po tem.
Objavi. Mogoče dobiš kak glas.
Clint. –Z Wren moram govoriti.
Čakaj. Preden se pogovoriš z njo…
Pomembno je.
Spet glava.
Objavila bo, Clint.
Pridi.
Ne.
Kimberly, ne veš, kaj si pravkar naredila.
Tisto, kar bi morala narediti, ko si mi rekel, naj izbrskam umazanijo o otroku.
Wren sem rekla, da njene odločitve določajo, kakšen človek je.
Enako velja zame.
Kajti dostojna in iskrena mlada ženska
je še vedno del mene.
Trajalo je leta, a končno dam odpoved.
Vse ima svojo mejo in dosegla sem jo.
Ne, Clint. Dobro vem, kaj je prav in kaj ne.
Kristalno jasno mi je.
Kimberly! Oprosti, da te motim, ker si razturala.
Je Wren objavila posnetek ali ne?
Nisem. Žal mi je. Si jezen?
Nisi ga objavila?
Ne. –Ni ga objavila!
Ker si dobra kot tvoja mama.
Ti…
Ja. –Ne maram objemov.
Klinc gleda. Pridi sem.
Hvala. Ne zavedaš se, kaj si naredila.
Super, se objemamo? Pridi. –Owen. Poslušaj.
Samo to naj prej povem.
Vem, da premalokrat rečem. In ni ti treba reči nazaj…
Tudi jaz imam rad tebe.
To sem hotel reči.
Zdaj pa pridi. –Ja.
Zmagal si. Super. Bilo je zabavno.
Hvala bogu.
V redu. Pripravi se. Pripravi se.
Zgodilo se bo nekaj prav posebnega.
Potrpi. Ne, vi ne boste mogli videti. Samo on bo videl. Škoda.
Samo on lahko vidi. –To bi bilo fino.
Samo trenutek.
Super. Super. –Kaj se dogaja?
Ne vem. Ne vem, kaj čakajo. Spremenil si se.
Peti bi morali. To je vrhunec.
Marley! –Rekel sem ti, da se nisem spremenil.
Marley?
Samo eno bedno dejanje sem vzel nazaj.
Ne. Ne, ne. Dokazal si, da se vsi lahko pokesajo.
Prihitel si sem, da bi pomagal otroku.
Bratu si povedal, da ga imaš rad.
Zelo te imam rad, stari. –Hvala.
Če prevečkrat ponoviš, ni več…
Zakaj ni nič? Dajte no.
Najbrž zato, ker bom naslednji teden delal naprej po starem.
Nekaj dni me bo pekla vest, a bom našel opravičilo.
To mi gre od rok. Nadarjen sem za to.
Oprosti, a zdelo se mi je, da nisem bil odkrit glede tega.
Roberto! –Čuden dan ima. Ponj grem.
Izposodili si bomo drsalke in se zabavali.
Takoj se vrnem. –Veš, da sem dala odpoved, ne?
Hej! Kam greš?
Nazaj moram.
Nazaj? Se sploh lahko vrneš?
Pusti me, Clint. Nočeš videti tega.
Kaj misliš s tem? Ustavi se.
Kaj boš naredil? Si nor?
Še vedno je božič. Še je čas.
Nazaj bom šel. Našla bova rešitev
in spremenil se boš.
Ljudje se ne spreminjajo. Ne gre več zame.
Spet bežiš pred svojim življenjem. Tu si, človek si.
Poleg tega sem mislil, da postajava…
Kaj? –Mislil sem, da postajava…
Saj veš.
Kolega? –Ja.
Hotel sem reči prijatelja, a kolega.
Ja. Če se tebi ne zdi tako… –Ne. Ne, ne. Se.
Nisem hotel sklepati. In nisem hotel, da je čudno.
Ni čudno.
Ja, zdi se mi. Totalno.
Nisem še imel kolega.
Zdaj ga imaš.
Pravi ti, da se pomiri in pojdi drsat s svojo novo punco.
Misli, da sem dober. –Mogoče si.
Se ljudje lahko spremenijo ali ne? –Ne vem.
Mogoče ni čudežnega hitrega popravila.
Mogoče se moraš potruditi. Si pomislil na to?
Mogoče se moraš vsak dan zbuditi in odločiti,
da ne boš nikomur zaželel dobrega dne.
Pridi.
Hej! Ne!
Kaj si naredil?
Ne vem.
Ja! Vidiš? O tem sem govoril.
Ne. Ne, čakajte. Ne.
Narobe ste razumeli. Sem samo…
Ne. Ne, ne.
Samo skočil si pred avtobus, da bi rešil tebi drago osebo.
Mojega kolega.
Tvojega kolega.
Nagonsko sem to naredil. Sem res?
Ste prepričani?
To delamo že zelo dolgo, g. Briggs.
Prepričani smo.
V redu, privoščimo si čili!
To!
Še ena? Je to res nu…
V redu, kar dajta.
Nekoč sem mislil, da vem, kaj poganja ljudi.
Pogledaš jim v dušo in najdeš samovšečnega kretena.
Ko bi napočil čas, bi vedel, kaj narediti.
Na prvo mesto bi dal sebe.
Ampak nisi. –Očitno ne.
Lahko si cinik in grešnik, ki vidi samo napake.
A tudi če narediš napako, ni treba, da se sprijazniš s tem.
Lahko narediva kaj dobrega?
Dava več od sebe?
Se potrudiva bolj kot prejšnji dan?
Dovolj je že malo dobrega.
Narediš, kar lahko.
Vsako priložnost izkoristiš, da se odločiš biti boljši človek.
Narediva kaj dobrega.
Vsak božič bil sem obseden s tem, kaj je prav in kaj ne.
Mislil si, da sprememba deluje le na en način.
Zgoditi se je morala v eni noči.
Toda zdaj veš,
da je meja med dobrim in slabim zabrisana.
Mi pa smo nekje vmes.
Vsak dan se moraš odločiti.
Dva koraka naprej. –En nazaj.
Če se trudiš delati dobro, si na pravi poti.
Naredi kaj dobrega. Daj več od sebe.
Potrudi se bolj kot prejšnji dan.
Bolj se potrudi.
Dovolj je že malo dobrega. Narediš, kar lahko.
Vsako priložnost izkoristiš, da se odločiš pomagati sočloveku.
Naredi kaj dobrega. –Hej.
Čisto malo, čisto malo.
Mogoče ni čarobne palice.
Mogoče ni preprostega stikala.
Včasih ti bo šlo odlično.
Včasih ti bo šlo odlično, drugič spet zanič.
Svetu lahko pomagaš s svojimi dejanji.
Z vsakim dejanjem, dejanjem, ki ga storiš.
Naredi kaj dobrega.
Daj več od sebe. –Daj več od sebe.
Potrudi se bolj kot prejšnji dan.
Pomagaj svetu.
Dovolj je že malo dobrega. –Malo dobrega.
Naredi, kar lahko. –Kar lahko.
Izkoristi vsako priložnost, da se odločiš pomagati sočloveku.
Ja.
Naj je božični dan. –Božični dan.
Ali navaden majski dan. –Majski dan.
Hotel boš reči,
da si dal vse od sebe.
In da je malo dovolj.
Malo je dovolj. –Malo je dovolj.
Naredi malo dobrega.
–Naredi malo dobrega, malo več.
Včasih ti bo šlo odlično.
Hej. –Hej.
Naredi malo dobrega.
Mali Tim! –Hval…
Clint.
Clint!
To pa je bolelo.
Kaj, hudiča?
Je konec?
Vsekakor se je zdelo kot finale.
Ne, ne.
Hej.
Saj ni res.
Zakaj vsi kar stojite?
Oživljajte me. Zakaj samo stojijo?
Mislim, da oživljanje ne bi pomagalo.
Ne vem, ali bi lahko v kaj pihali.
Maloprej smo peli in plesali.
Ravnokar sva postala kolega.
Razumem. Res.
Ampak tvoja žrtev ne bi bila smiselna, če ne bi imela posledic.
To razumem. Ampak ta konec je beden.
Ni konec, Clint.
Zelo sem ponosna nate.
V redu je. Ne boj se.
Čakaj. Čakaj.
Samo malo. –Pojdi proti luči.
Ne, ne. Trenutek. –Bodi s sestrico.
Idejo imam. –Zaključi.
Malo nenavadna je, a vseeno poslušaj.
SEDANJOST
Hvala.
Naj Margie uredi sestanek z moralnostjo, da uredimo to zadevo s premierjem.
Do večera hočem vse nove srčne črte.
Ja, kapetan. –Hitro.
Šef, do bistroja grem. Bi taco?
Ja, prosim. In hvala. –Jasno.
Clint, kaj je vse to?
Kdo je letošnji storilec? –Vsi.
Ne bereš mojih sporočil, kaj? Širimo se, Jake.
Duh ramadanske preteklosti, Duh hanuške prihodnosti.
Boš videl, super bo. –Nimamo dovolj ljudi za to.
Pozneje je sestanek o skrbi za lastno počutje.
Vesel te bom.
Ja. Prav. V redu. –Dobro.
Oglasil se bom. –Se veselim.
Lepo te je videti, starejša sestra. –Hej, Clint.
Bu.
Kaj delaš?
Ta storilec me spravlja ob živce. Nič uporabnega ne najdem.
Lahko jaz pokukam?
Prosim. –Super.
Naj to ne bo izgovor, da boš zvečer pozen.
Prizadela si me. Zgoden bom.
Ne, ne. Duh si. Lotimo se dela.
Čudovita hiša, Kim.
Clint, veš, da te ne vidim. Lahko…
Vedno pozabim. Oprosti.
Oj.
Lepo te je videti. –Enako.
Vstopi. Z otrokoma je na vrtu.
Je že končano? –Ne še.
Je končano? –Ne morem ga postaviti,
če mi klinčevi vijaki kar naprej padajo v travo!
Ronny. Odloži to. Ronny! Ronald J. Fishman Pratt, odloži to!
V redu. –Neprijazno.
Oprostita. Nisem hotel vpiti.
Pridita. –Stric Clint!
Hitro, hitro, hitro.
Tega se nikoli ne naveličam. –Občasno še pride na plan.
V redu je. Oprosti, ker sem kar prišel. S tem dosjejem imam težave.
Bi lahko pogledal? –Seveda.
V redu. Ja? –Ja.
Super. Hvala. –Jasno.
Ronny! Hiša ima WC.
Veš, da Wrenny dela magisterij na Stanfordu?
Ja.
Owen mi je sporočil, da je sprejeta. Ponosen sem nanjo.
Sem ti rekel. Ta storilka je trd oreh, ne?
Ja. Čakaj. Vidiš to?
Vidiš to drobno vibracijo?
Metuljčki. –Metuljčki. Bila je zaljubljena.
Ne! Ni res. –Je.
Povsod smo pogledali. Kdaj? V koga? –Tu niste.
Pri dobrih dvajsetih. Ugotoviti moramo v kogar.
V kogar. V koga?
Ja. V koga.
Ja, to zveni bolje. –V koga.
Ja.
Slišim to. –Jaz tudi.
Je repríza? –Répriza?
Je répriza? –Repríza.
Repríza je. –Ja.
Čakaš ta dan, celo leto se pripravljaš.
In ko ta dan končno napoči,
se lotiš dela in spremeniš kretena.
Pokažeš jim njihovo življenje in upaš, da se spremenijo.
Ko vse se lepo izteče, lahko slavimo božič.
Kužek!
Omotični smo od praznične dobrodelnosti.
Raje pomagamo, kot jemo potico.
Čeprav smo mrtvi živimo božične sanje.
Navdušeni smo kot na božično jutro.
Ali sploh obstaja krasnejše jutro?
Čudežno razpoloženje. –Ko dobra volja je nujna stvar.
Človeštvo spreminjamo.
Posejali smo semena in radost cveti.
Svet je bogatejši za dobrega človeka.
Svetu pomagamo,
skrbimo za prijazne soseske.
Opravljamo svoje delo, spreminjamo ljudi enega po enega.
Veseli smo kot na božično jutro. Madona, je zabavno.
Fa la la la la, fa la la la la. Fa la la la la la la la la.
Navdušeni smo kot na božično jutro.
Kot bi moja duša šla na lepše.
Rešili bomo storilca. –Kot v Božični zgodbi.
V popolni ubranosti.
Polni smo ljubezni in veselja,
ker smo fantastični duhovi.
Svetu pomagamo,
kajti to je naše posmrtno poslanstvo.
Nekaj duhov tverka, če dobro pogledaš.
Sem videl. –Ja?
Zato je bolje, da počistiš zgodovino.
Ta čudovit občutek se je šele začel.
Fa la la la la, fa la la la la.
Začel. –Fa la la la la, fa la la la la.
Dober dan!
V LJUBEČ SPOMIN NA MICHAELA GAGNONA
Naj dokončam svojo pesem?
Vsako jutro me zbudijo iste sanje.
Na sestanek zamujam.
Kamenčke bi rad vrgel v širok potok
in gledal valove, kako se širijo.
Vedno upoštevamo vsa pravila.
Pa bi res morali biti ponosni na to?
Čofotamo po otroškem bazenu,
čeprav bi lahko vplivali na plimo v morju.
Če želiš ustvariti verižno reakcijo,
če želiš ustvariti val,
varna igra in majhni koraki ne bodo dovolj.
Človeštvo moramo rešiti.
Lahko ustvarimo verižno reakcijo?
Med plovbo dvignemo noge, da ne bi zazibali čolna.
Če ne tvegamo, ne bomo vedeli,
kako daljnosežna je verižna reakcija.
Želiš ustvariti valove, valove?
Mislim, da želiš ustvariti valove, valove.
Pomisli na posledice.
Pomisli na možnosti.
Če izberemo njega, se bo učinek podvojil, potrojil in tako naprej.
Valovi, valovi.
Ja!
Kmalu bo tisočkratni učinek.
Slišite ta odmev?
Valovi, valovi.
Milijone in milijarde, nikoli ni konca.
Po vsem svetu sprememba se odvija.
Dosegamo druge planete.
Mogoče vesoljce.
Pri enem človeku se je začela verižna reakcija.
Valove, bi rad ustvaril valove?
Bi rad ustvaril valove? Valove, valove.
Če hočemo ustvariti valove,
ki se spremenijo v cunami,
bodimo to, kar smo. Spremenimo ga.
Prijatelji, to je pogum. –Pogum.
Samo valovi ne bodo dovolj.
Odloči se tvegati. Vedimo se kot odrasli.
Če pobrskamo po površju, ne bomo vedeli,
kako daljnosežna bo reakcija.
Bi rad ustvaril valove? Valove, valove.
Lahko spremenimo trdoglavca? –Mu ni pomoči?
Lahko tvegamo vse in najdemo način?
Nam lahko uspe nemogoče? –Je nemogoče?
Nemogoče je reči.
Moramo verjeti, da je tudi v najslabših
nekaj dostojnosti.
Dostojnosti.
Vem, da lahko dosežemo nekaj čudežnega,
a le, če si upamo. –Si upamo?
Upam si, madona. –Ja, upamo si.
Če hočemo ustvariti valove,
ki se spremenijo v cunami,
lotimo se hujših kalibrov in prosimo za odpuščanje.
Človeštvo moramo rešiti.
Ne sprijazni se z valovi,
saj ne bo učinka, če ne daš vsega od sebe.
Pojdi do konca, čas je, da končno izvemo,
kako daljnosežna je ta reakcija.
V redu, g. Ray Maddison,
dvigala so naravnost, tu pa imate kartico od vrat.
Samo malo. Ne glejte levo. Mene glejte.
Težavo imamo. Takoj jo bom rešil. Ne glejte levo,
ker bom sredi avle ubil človeka.
O ne.
Prevedla Nena Lubej Artnak