- Šitas? - Ne.
Jis - mažesnis ir su paprastu mediniu koteliu.
Nieko nesuprantu.
Koks vaiduokliui rašytojui skirtumas, su kokiu teptuku tu tapai?
Ant komodos nėra. Gal knygų lentynoje?
Knygų lentyna.
Pala. O jei mes viską ne taip supratome?
Kas, jei vaiduoklis rašytojas neatgaivino tavo piešinių?
O vietoje to išleido iš knygos stebuklingą teptuką?
Pala. Negali būti. Būčiau pastebėjęs, jei pas mane būtų atsiradęs naujas teptukas.
O jei jis niekuo nesiskiria nuo kitų?
Gerai sakai.
Ką gi. Kad ir kaip norėtume tai išsiaiškinti, dabar reikia į mokyklą.
Mano klonas debatuose apjuoks mane.
Iš kur gali žinoti? Gal ne viskas taip blogai.
Todėl mokiniai turi turėti galimybę vertinti mokytojus.
Paneigiantys argumentai?
Galėčiau ilgai aiškinti, kodėl Ašeris yra neteisus.
Arba galite sutaupyti laiko
ir tiesiog patikėti manim, nes mano pažymiai - geresni už jo.
Ševon, taip negalima.
O ką? Aš tik kalbu apie jo patikimumą.
Ne. Tu negražiai elgiesi.
Aš manau, kad tu negražiai elgiesi, nesistengdamas įdėti daugiau pastangų.
Negaliu patikėti, kad ji taip pasakė.
vaiduoklio žinutės
Puikus žaidimas. Sutrypėme juos su žemėmis.
Džeikai, palauk. Tik persiausiu batus.
Kas nors negerai?
Visas rungtynes niekam neperdavei kamuolio.
Klausyk, šiandien - mano diena. Kitas rungtynes tau būtinai pasiseks.
Mano močiutė važiavo čia tris valandas, kad pažiūrėtų, kaip aš žaidžiu.
O aš nė kamuolio nepaliečiau. Ačiū tau labai.
Kertisai. Galime šnektelėti?
Puikus žaidimas, ar ne, treneri? Tikriausiai sumušiau taškų rekordą.
Dar kartą taip pasielgsi, išlėksi iš komandos.
Ką? Kodėl visi ant manęs pyksta? Mes juk laimėjom.
Laimėjimas yra gerai. Bet tik tada, kai laimi komanda.
Šiandien tu elgeisi ne kaip komandos narys.
Supratau, treneri.
Aš netoleruosiu tokio egoizmo. Per kitas rungtynes perdavinėk kamuolį.
Abejoju, ar galėsiu.
Tai, ar mokiniai turėtų vertint mokytojus, atitraukia dėmesį nuo tikrosios problemos.
Dabartinė mūsų vertinimo sistema yra netinkama.
Pavyzdžiui, aš moku geriau nei dešimtukui, bet tokio pažymio nėra.
Ją reikia iš ten išvilioti.
Aš sugalvojau.
...vadinasi, ir visa mokykla, štai ką norėjau pasakyti.
Sveiki. Atėjau, kad įvertinčiau mokytojus.
Pone Galageri, jūs puikiai mokat išaiškinti algebrą,
- už tai rašau jums dešimtuką. - Ko?
Rubenai, ką tu darai?
Dalyvauju debatuose.
- Gerai. - Ponia Biuvė,
girdėjau, kad jūsų pamokos - labai įdomios. Jums irgi dešimtukas.
Rubenai, eik tiesiai prie reikalo.
Pone Sondersai...
Esate griežtas, bet teisingas. Už tai jums...
Irgi dešimtukas.
Persirengei?
Taip. Nes mudu su Rubenu suvaidinome spektaklį.
Jei trumpai, mokiniai nėra pakankamai subrendę, kad vertintų mokytojus.
Įdomi strategija.
Bet čia - debatai, o ne teatras.
Taškas priešininkų komandai.
Rubenas turi viską sutvarkyti iki kitų rungtynių,
priešingu atveju treneris išbrauks mane iš komandos.
Nieko sau.
Rimtai, tu labai netvarkinga.
Tai - ne mano darbas.
Drakoniukas pasidarbavo.
Kaip jis sugebėjo pasprukti iš spintos?
Negeras drakoniukas!
Viskas gerai. Tikriausiai išsigandai, kad likai vienas.
Tu labai jam nuolaidžiauji.
Dona, Kertisai, aš namie.
Kodėl Rokas slepiasi po sofa... Kas čia dabar?
Tuojau viską sutvarkysiu.
Dabar suprantu, kodėl jis slepiasi. Roko darbas?
Taip. Tikriausiai.
Aš neturiu laiko aiškintis.
Kad kol grįšiu iš darbo, būtų sutvarkyta.
Bet tu ką tik grįžai.
Aš susiradau antrą darbą.
Antrą darbą?
Na, kažkam juk reikia mokėti už šį butą.
Bet sakei, kad gavai gerą pasiūlymą.
Taip ir yra, bet jis vis viena kainuoja brangiau nei ankstesnis.
Klausykit, turiu bėgti. Virtuvėje rasite picą.
Uždenkite likučius, nes aš vėlai grįšiu.
- Myliu jus. - Ir aš.
Rubenas. „Ateikite kuo greičiau“.
Manot, kad dingęs teptukas yra iš knygos?
Taip.
Logiška.
Vaiduoklis rašytojas visad išleidžia veikėjus iš knygų.
Tokiu atveju šįkart veikėjas iš knygos yra teptukas.
Bet kodėl tada žmonės mato tai, ką Rubenas nupiešia?
Kaip buvo su antra pabaisa iš „Frankenšteino“...
Nes mes ją sukūrėme savo pasaulyje, kaip ir piešinius.
Apgailestauju. Nereikėjo nieko piešti.
Tu tik norėjai padėti. Netgi sau nieko nenusipiešei.
Tiesą sakant, piešiau žmones iš mūsų rajono,
kad jie ateitų ir apsipirktų mūsų knygyne.
Bet tavo mama įsitikinusi, kad tai - dėl naujo internetinio puslapio.
Taip. O dabar mama sugalvojo surengti rytoj džiazo vakarą,
kuriame turėtų groti senelis.
Jei nenupiešiu lankytojų, niekas neateis.
Reikia surasti tą knygą.
Pala! Vaiduoklis rašytojas.
„Korespondencija“?
Kažkur šioje krūvoje turi būti užuomina.
Štai.
„Auksinis drakonas“.
Kaip vaiduoklio rašytojo užuomina piešinyje.
Eime.
Kaip skaniai kvepia maistas.
KINŲ LIAUDIES PASAKOS VISIEMS
- Kuo galiu jums padėti? - Rubenai, skirtukas.
KAIMELIO KNYGOS
Matau.
Sveiki, aš - iš „Kaimelio knygų“.
Tai - mano senelio knygynas. Na, mes atėjome...
Pastebėjome, kad atsirado knygų su tuščiais puslapiais.
Mano knygoje trūksta pasakos.
Tikrai? Įdomu.
Ką? Ne, labai blogai.
Teisingai. Norime išsiaiškinti.
Kokia tai knyga?
Tai - modernizuotų kinų liaudies pasakų rinkinys,
tačiau jame trūksta vienos pasakos.
„Malija ir stebuklingas teptukas“.
Gal jūs žinote tą pasaką?
Ne tą iš rinkinio.
Bet klasikinę kinų liaudies pasaką, kurią man sekdavo tėvai.
Gal jūs, vaikai, alkani?
- Taip. - Taip.
Vieną dieną gobšus turtuolis pavogė stebuklingą teptuką.
Jis norėjo nusipiešti sau kalną aukso.
Bet teptukas buvo stebuklingas tik berniuko rankose, tiesa?
Todėl jis privertė berniuką piešti.
Šypsodamasis berniukas nupiešė jam kalną aukso
negyvenamoje saloje vidury jūros.
Protingai padarė.
Gali paduoti man virtinukų?
Turtuolis įsiuto.
„Nupiešk laivą, kad galėčiau nuplaukti.“ Jis taip ir padarė.
Bet kartu pasiuntė ir audrą,
kuri sudaužė laivą, kai tik jis priplaukė prie salos.
Taip turtuolis ir gyveno toje saloje su savo auksu,
už kurį nieko negalėjo nusipirkti.
O berniukas
gyveno ilgai ir laimingai,
naudodamas stebuklingą teptuką pagal paskirtį - padėti vargšams.
Kas nors ne taip?
Nepatiko pasaka?
Ne, labai graži pasaka. Ačiū, kad pasekėt.
Man patinka pasakos moralas.
- Nebūk gobšus. - Labai teisingai.
Bet, man regis, esate šaunūs vaikai, jau išmokę šią pamoką.
Atsiprašau, nepatiko maistas?
Viskas labai skanu.
Kiek mes jums skolingi?
Aš jus vaišinu.
Buvote labai malonūs, kad parodėte man knygą.
Ačiū, pažadu, kad greitai grąžinsiu naują knygos egzempliorių.
Ačiū.
Vadinasi, Rubenas naudojosi stebuklingu teptuku iš šios pasakų knygos.
Taip, o mes visi elgėmės kaip tas gobšus turtuolis.
Neturėjau prašyti klono pagalbos dėl popamokinės veiklos.
Ne. Tai - ne tavo kaltė.
Aš jį nupiešiau.
Be to, Dona manęs irgi neprašė to buto.
Taip, bet ir neatsisakiau.
Nieko nuostabaus, kad visa tai atsisuko prieš mus pačius.
Tai ką dabar daryti?
Šįvakar turime perskaityti šiuolaikinę pasakos versiją
ir paieškoti užuominų.
„Ir be jokių įmantrių raižinių, kaip ant lazdos.
Bet paprastas senas teptukas.
Tik jis atgaivins kinų kultūrą, mažasis Malija.“
Pagaliau užmigo.
Jis toks mielas, kai miega.
Neapsigauk. Tas drakoniukas - gryna bėda.
Tėtis grįžo.
Sveikučiai. Dar nemiegat?
Norėjom su tavim pasikalbėti.
- Negalėtume pasikalbėti ryte? - Norėtume dabar.
Norime grįžti į senąjį butą.
Galėtum atsisakyt antro darbo. Tu per daug dirbi.
Širdele. Tu labai maloni, bet privalau jums duoti viską, kas geriausia.
Mums reikia tik tavęs.
Pasikalbėsiu su jūsų mama.
Paderinsime susitikimų laiką, kad galėtume dažniau matytis savaitgaliais.
Viskas bus gerai, girdit?
Ir laikykite uždarytas mano kambario duris.
Rokas sudraskė mano pagalvę ir išdrabstė skutimosi kremą.
Tikrai? Tikriausiai netyčia.
Nežinau, kas jam pasidarė,
bet jeigu ir toliau taip, turėsime išvežti jį pas senelius.
Ką? Ne.
Jam turbūt reikia daugiau judesio,
gyvenimas kaime jam bus į naudą.
Na, norėčiau šiek tiek numigti iki darbo. Labos nakties.
Labanakt.
Kaip jis pateko į tėčio kambarį?
Žiūrėk, jis padarė skylę sienoje.
Ne toks jis ir mielas, tiesa?
MALIJA IR STEBUKLINGAS TEPTUKAS
Skaitai garsiai mintyse?
Jei taip nedarytum, perskaitytum greičiau.
Ne.
Ševon, gali ateiti?
Einu!
Kas atsitiko?
Sėskis.
Kaip praėjo debatai?
Normaliai.
Tikriausiai.
- Direktorė Fong - kitokios nuomonės. - Ji tau skambino?
Ji sakė, kad buvai nepasiruošusi.
Kad suvaidinai kvailą spektaklį ir net įžeidei savo klasės draugą.
Galiu viską paaiškinti.
Tu išties per daug užsigriebei, štai tau ir rezultatas.
Netiesa.
Savo pačios labui
- privalai kažko atsisakyti. - Ką?
Pati pasirink, kurios veiklos atsisakysi.
Pagalvok ir pranešk mums.
Kaip sekės?
Gerai, kad dar nepasakiau,
jog ketinu kandidatuoti į mokinių tarybos prezidentus.
Prašau.
Sveikas. Matei interneto svetainėje įrašą apie džiazo vakarą?
Ką pasakysi?
Jis - geras.
Tik geras? Ne puikus? Nes reikia, kad būtų puikus.
Žmonės juk susirinks į vakarą, kaip manai?
Na, nekaltinčiau svetainės, jei nesusirinktų.
Bet susirinks.
Tikiuosi.
Tu puikiai padirbėjai, mama.
Ačiū.
Na, saldžių sapnų ir ačiū už pagalbą.
Nėra už ką.
- Labanakt. - Labanakt.
„Ji avėjo retus „Fei Šen“ sportinius batelius.“
Išvertus tai reiškia „Skraidantis Dievas“.
„Skraidantis Dievas“.
Iš knygos buvo išleistas ne vien teptukas.
Vaiduoklis rašytojas išleido ir Dadžiją - mergaitę su gražiais kedukais.
- Tą, kuri pavogė teptuką. - Taip, susipažinau su ja knygyne.
Vadinasi, tu nepametei teptuko.
Jį tikriausiai pavogė Dadžija, kaip parašyta knygoje.
Teisingai. Turime ją surasti,
tik nežinau kaip.
Jūs čia galvokite. Aš tuoj.
Ei, Džeikai.
Džeikai.
Džeikai. Džeikai!
Dabar žinosi, ką reiškia, kai prašai kamuolio ir negauni.
Sveikas!
Pasakyk Ševon, kad pasislėptų po stalu.
Tau čia negalima.
Tiesiog pasakyk. Aš vis viena jau čia.
Ševon, lįsk po stalu.
- Ką? - Greičiau. Tavo klonas atėjo.
Ko tau čia reikia?
Jaučiuosi kalta dėl vakar.
Nenoriu, kad tavo tėvai trukdytų siekti mūsų tikslų.
Aš nebevaikščiosiu į debatus. Nieko čia tokio. Tiesiog eik namo.
- Ne, privalau kai ką padaryti. - Prašau, nieko nedaryk.
Prašyčiau visų dėmesio.
Aš - Ševon Redmond, kandidatuosiu į mokinių tarybos prezidentus.
Viskas. Ačiū už dėmesį.
Neabejoju, kad tapsi puikia prezidente.
Tėvai žiauriai supyks.
Kertisai, supratau.
Viskas kaip liaudies pasakoje. Tik aš galiu naudotis teptuku, taip?
Taip.
Taigi, pavogusi jį Dadžija suprato, kad juo nepasinaudos.
Tada ji ateis pas tave.
Reikia būt pasiruošusiems.
- Kedai. Tai - ji. - Pradedam.
Pasiruošęs?
Manau, taip.
Viskas bus gerai.
Sveika atvykusi į „Kaimelio knygas“.
Kuo galėtume tau padėti?
Ieškau maždaug jūsų amžiaus berniuko. Jei neklystu, jis čia dirba.
Rubenas. Tau pasisekė.
Taip. Jis - ten, piešia.
Labai gerai.
Sveikas.
Sveika. Mergaitė su gražiais kedukais.
„Fei Šen“, ar ne?
Taip. Puiki atmintis.
Atsiprašau, tu nepasakei savo vardo.
Aš - Rubenas, beje.
Dadžija.
Ieškai kokios nors knygos?
Ne.
Tau gal pasirodys keista, bet parduotuvėje radau šį teptuką.
Kotelio spalva - kitokia.
Ką ji rezga?
Pagalvojau apie tave, nes tu labai gražiai pieši.
Pamaniau, gal tai - ženklas.
Gal reikėtų jį nupirkt ir paprašyt tavęs, kad ką nors man nupieštum.
Jei sutiktum, žinoma.
Galėčiau tau sumokėti, jei norėtum.
Ne, nereikia. Aš nupiešiu.
- Tikrai? - Taip.
Tikiuosi, jis žino, ką daro.
Ko tu norėtum?
Na, aš kryptingai siekiu savo tikslų.
Pagrindinis mano tikslas - tapti turtinga ir sėkminga.
Aišku.
Todėl gal nupieštum mane prie didžiulio namo su pilnu rūsiu pinigų?
Na, kad tai taptų man įkvėpimu.
Jau galiu pažiūrėti?
Ne. Stovėk ramiai. Juk sakiau, kaip tai svarbu.
Mokaisi mūsų miesto mokykloje?
Ne, atvažiavau čia pasisvečiuoti.
Jau galiu pažiūrėti piešinį?
Ne, aš dar nebaigiau.
Tau patiks, patikėk.
Nagi, Rubenai, greičiau.
Keista.
Teptukas, kurį nupirkai, labai panašus į tą, kuris neseniai dingo.
Gal jie - to paties gamintojo.
Rubenai, ką tu darai?
Rubenai?
Tu pavogei mano teptuką ir nudažei kotelį kita spalva,
kad aš nesuprasčiau.
Tu apgavai mane!
Rubenai, tau pavyko!
Pasaka sugrįžo į knygą.
Bet teptukas tebėra čia.
Jis negrįžo į knygos viršelį.
Vaiduoklis rašytojas turbūt jį paliko tam, kad atitaisytų Rubeno piešinius.
Gerai. Tiek to. Nupiešiu tik tai ir nieko daugiau.
Kur jie?
Tolimosios galaktikos planetoje, apie kurią niekas nieko nežino.
Ji gali viską sužinoti. Ir papasakoti apie tai drakoniukui.
- Sutinki? - Sutinku.
Nors, jei atvirai, kai ką apie šia planetą žinome.
Joje yra namas, vadinasi, ji tinkama gyventi. Man tęsti?
Ne. Drakoniukui papasakosi.
Vienas patarimas. Pasirūpink, kad jis turėtų ką kramtyti.
Kaip pasakysi.
- Žinau, ką nori man pasakyti. - Ačiū.
Dabar suprantu. Jei man reikia klono, vadinasi, aš per daug užsigriebiau.
Ką gi.
Pradedam.
Gali man padėti jos atsikratyti? Šiandien - rungtynės, nenoriu žaist su ja.
Gerai. Ir dar nupiešiu senąjį jūsų butą.
Ačiū.
Puikus žaidimas, vaikinai.
Puikus?
Mes pralaimėjome. Kokia gėda.
Viskas gerai, Kertisai.
Taip, mes pralaimėjome, bet kaip komanda.
Gal pamėtom?
Mielai. Mums tikrai reikia pasitreniruoti.
Nors, žinai, mėtyk tu, aš padavinėsiu.
Gerai.
Štai taip.
Nebedalyvausiu debatuose.
Ir po rečitalio mesiu pianino pamokas.
Prašėme, kad atsisakytum vienos veiklos.
Žinau, bet aš nusprendžiau kandidatuoti į mokyklos tarybos prezidentus.
Tikiu, kad galiu būti naudinga,
ir suprantu, kad pasiruošimui prireiks nemažai laiko.
Tuomet turi mūsų palaikymą.
Nesėdėkit, ateikit pas mane.
Nagi!
Kertisai, tavo kojos - man prie veido!
Tai patrauk veidą.
Tikrai nesigailėsit, kad vėl grįžom į mažesnį butą?
Ne. Čia - smagiau.
Rokai, eikš.
Pažadi gražiai elgtis?
Neliesk mano skutimosi kremo.
Ačiū.
Man labai patiko, seneli. Nežinojau, kad moki taip groti.
Gaila, kad niekas neatėjo.
Viskas per mane. Per mažai tau padėjau.
Ir interneto svetainė čia niekuo dėta. Ji - nuostabi.
Nekalbėk taip, Rubenai. Buvo nuostabus vakaras.
Tikrai?
Gaila, kad nebuvo žmonių,
bet tai, kad senelis vėl paėmė į rankas gitarą...
Seniai nebuvau jo mačiusi tokio laimingo.
Nuo tada, kai mirė tavo močiutė.
Tai verčia tikėtis, kad viskas bus gerai.
Stebuklingas teptukas grįžo į knygą?
Nea.
Nieko nesuprantu.
Ir aš.
Bet taip ir nesužinojom, kodėl vaiduoklis rašytojas pasirinko šią pasaką.
Arba kas yra vaiduoklis rašytojas.
Gal dar ką nors reikėtų nupiešti?
Reikia išsiaiškinti.
Nieko sau. RV piešia.
MĖLYNOJI KAUKĖ
Jis sugrįžo į knygą.
Piešinys.
„Mėlynoji kaukė“?
Išvertė Laima Banionienė