Тези шпионски джаджи са много яки.
Има отпечатъци, но никой не е купил книгата.
Все едно е библиотека.
Не се мотайте. Франк може да дойде всеки момент.
Двама клиенти спорят какъв албум да купят.
Избират между модерно изкуство
и архитектурата на 20-и век. Как ще решат?
Къртис, стига вече.
Прочетох стихотворението сто пъти. Не се споменава шофьорът да е шпионин.
Но нали Франк излезе отвътре?
Защо не се споменава? - Никой шпионин няма да си признае.
Трябва да върнем всичко, преди да се усети.
Не трябваше да ги взимаме.
Как ще ги върнем, ако Франк е там?
Ще видиш.
Имам идея.
Франк. Здрасти.
Добро утро.
Рано си станал. Как спа?
И по-добре е било.
Обикновено разходката ми помага, за да се разбудя.
Ще пазя колата.
Няма нужда.
Някой вече ме е обрал.
Не!
Какво са взели? - Чанта.
Чанта. Това е ужасно.
С какво? - С нов кат дрехи.
Не мога да разбера как са я взели. Не изпускам колата от поглед.
Странно. Тук обикновено е спокойно.
Не е проблем.
Трябва да се приготвям за училище.
Внимавай.
Може би не е толкова безопасно.
Добре.
ДУХЪТ ОТ КНИЖАРНИЦАТА
Излъга ме, че в чантата е имало дрехи.
Сигурен съм, че не ни подозира.
Какво?
Рубен, той е шпионин.
Ако не е супер некадърен, ще се сети.
Права си. Не съм сигурен.
Значи не върна чантата?
Нямаше как. Беше там.
Ами ако си я потърси?
Не я искам. - Нито пък аз.
Дай ми я. Просто трябва да внимаваме с Франк,
докато не върнем чантата.
Браво, Рубен.
Сега идвам. Започнете следващата глава.
Колко ти е писал? - Пълно шест.
Но теб не те похвали. - Защото се подразбира.
А ти колко имаш? - Шест минус. Странна работа.
Радвай се.
Ако заслужавах. Обикновено имам петици.
И какво?
Май ми завишава оценката, защото харесва мама.
Мисля, че много задълбаваш.
Да. Може би си права.
Или аз съм прав.
ЛИАНА - СЕКРЕТАР
Какво правиш? - Помагам й.
Тя иска да съсипе отбора.
Не съм съгласен с Шевон за всичко, но късането на плакати е тъпо.
Момчетата са гневни. - Кой го махна?
Не знам.
Ще си изпусна автобуса.
ШЕВОН - ПРЕЗИДЕНТ
СЪБИТИЯ В ГРАДА
Какво ще правим на женската вечер?
Мамо, извинявай, толкова съм заета, че забравих.
Няма страшно, ще измислим нещо. Идеи?
ПОЕТИЧНА ВЕЧЕР
Знам къде ще отидем.
Така ли? Цялата съм слух.
Поетът Куаме Алекзандър ще чете стихове в центъра.
Даже знам къде е.
Близо е до "Кафе Анджелини".
Най-хубавата лазаня. - Нави ме. Да вървим.
Радвам се, че ще сме заедно днес. Само ние двете.
И те.
Рубен, Шевон.
Имам въпрос към вас, а после ще дадем думата на публиката.
Какво е най-трудното на това да си писател?
Началото.
Не, краят.
Всъщност всичко е трудно.
Така е. Да дадем думата на публиката за въпроси.
Да.
Куаме, здравей.
Харесвам "Ода за шофьора на такси". Разкажи за нея.
Посветих я на любимия си писател Мейсън Бригс.
Мейсън Бригс. Видяхме го в сиянието.
Авторът на криминалета от 50-те години, нали?
Точно така. Шофьорът от одата е един от героите му.
Помага на детектива Оуен Куин. Но заслужава собствена ода.
Да, на третия ред.
Пак за стихотворението.
Какво искате да кажете с "онази червена пола"?
В поезията смисълът се крие отвъд самите думи.
В случая полата не е пола. Имах предвид покривка в ресторант.
Избрах местата в стихотворението от книгите на Мейсън.
Прочетете ги. - Несъмнено.
И още нещо за стихотворението. Дали Франк, шофьорът, е добър, или лош?
При Бригс няма добри и лоши. А само хора, които действат по различни причини.
В изкуството читателят избира отговора. Въпрос на перспектива,
на това как го виждаш. Изясни ли ти се?
Не съвсем, но благодаря.
Да продължим с... На третия ред.
Значи Франк е от одата, но също и от книгите на Мейсън Бригс.
Не знаем дали е добър или лош.
Но знаем нещо.
Изчезнал е.
Рубен и Шевон са готини.
Хубаво е да си с компанията на Къртис. - Те са и мои приятели.
Знам. Все пак са по-големи.
Не чак толкова, а и аз не съм малка.
Така е. Задавахте много въпроси за одата. Откъде такъв интерес?
А, нищо особено. Просто на всички много ни харесва.
Не знаех, че е по книгите на Бригс.
Нито пък аз.
Мисля да ги започна още днес. - Хубави са. Обаче съм изненадана.
Не знаех, че харесваш мистерии. - Много.
Лесно решавам загадки. - Нима?
Какво ще си поръчаме?
Защо ти е менюто? Знаеш, че искаш лазаня.
Страхотна е.
Избрахте ли си?
Каква е пастата на деня?
Ригатони рустика с наденички, пиле,
сушени домати и аспержи, в чеснов сос.
Ще ги пробвам. - Добре.
За теб обичайното?
Дона?
Изпуснах нещо.
Искам супа минестроне. - Какво? Нали похвали лазанята?
Да, но става много бавно.
Дона, имаме време. Поръчай си лазанята.
Знам. Просто вече не ми се яде. Прииска ми се супа.
Супа.
"Це" е равно на 2. Две - на "ес".
Духът ни дава задачи?
Нищо не разбирам.
Ще я решим. Прочетох доста за Бригс.
Чуваме за него за трети път. Трябва да е замесен.
Живял е в Аризона и е писал детективски романи през 50-те и 60-те г.
След което спира да пише и изчезва.
Нищо необичайно, а?
Интересно е, но трябва да намерим Франк. - Въпросът е как.
Рубен? Какво е това?
О, това... Нищо.
Да не би да криеш лоша оценка?
О, имаш отличен. Защо си го смачкал?
Видях г-н Сондърс в книжарницата.
Май ми завишава оценката, защото те харесва.
Сега, като го казвам на глас, звучи тъпо.
Няма специално отношение към теб.
Г-н Сондърс дойде да ме покани на концерт. - Поканил те е на среща?
Не е среща. С него сме стари приятели. Харесвахме тази група като млади.
Странно. Разбирам.
Значи няма специално отношение?
Няма. А аз мисля, че си работлив и умен.
Благодаря.
Шестица.
Ще играем ли след училище?
Не мога. Ще подържиш ли за минутка?
Благодаря. - Ето.
Ще се видим. - Чао.
Ето ви. Мисля, че реших задачата на духа писател.
А уж мразиш математиката. - Не е уравнение, а е някакъв код.
И Франк ще ни помогне да го разгадаем.
Стига да го намерим.
Имам идея за това.
Трябва да следваме маршрута му.
Кой маршрут?
Одата описва какво вижда Франк.
Сигурно обикаля с колата и търси тези места.
Одата не е за нашия град. - Той ще ги търси. Само това знае.
Ето. "Там беше кварталната дупка за обяд на шофьори, наречена "Ета Мей"."
"Квартална дупка" е "закусвалня". - Затова искаше да отиде там вчера.
Коя е следващата спирка?
"Беше като в паркинг."
В града има хиляди паркинги.
Може би е гараж? - Чети нататък.
"Една голяма баржа долу не бързаше заникъде."
Баржата е лодка. - Било е като паркинг,
защото трафикът спира, докато лодката мине.
Значи е мост.
Така излиза. Над река Спрус има мост. Там е отишъл.
Да проверим.
Ето го.
Франк! Спри!
Изпуснахме го.
Остави карта в закусвалнята. Може би и тук има нещо.
Вижте!
Още една карта за игра?
Не е случайност. - Не разбирам.
Четворка пика. Какво ли значи?
Късно е. Трябва да се прибираме.
Здрасти, мамо.
Къде е учебникът по математика?
Където си го оставила.
Добре. Можеше да помогнеш.
Мама май е ядосана. - Винаги е така, когато ходим при татко.
Съвсем забравих за това. - Ходим всеки четвъртък.
Просто забравих. Ще си събера нещата.
Какво правиш? - Нищо.
Знаех си. Еднакви са.
Шевон ми писа. Знае къде ще бъде Франк. Хайде.
ФЕСТИВАЛ НА ФИЛМ НОАР
Откъде знаеш, че ще е тук?
Одата споменава кино.
Франк смяташе, че пет шейка са 50 цента. Как ли ще реагира на цената на билета?
Вече е бил тук.
Монетата е много лека.
Яко, дай да видя. - Какво пише?
Кодирано съобщение.
"Т, двоеточие, т, кю."
Изписано е като час. Може би буквите са цифри.
Подсказката! "Це" е равно на две. Две е равно на "ес". Това е ключът.
Тези букви ги няма тук.
Знам какво ни чака.
Какво правиш? Върни я на мястото й. - Вземем ли я, ще ни разкрие.
И ще спре да оставя следи. - Права си.
КНИЖАРНИЦА
Мамо, защо си вкъщи?
Нямаше ли да си с г-н Сондърс?
Размислих. Стори ми се, че не е редно.
Правилно реших. Не мога да отида така.
Каза, че ще излизате като приятели.
Така е по-добре.
Може и да сме били приятели, но сега ти е учител.
Няма да се занимавам. - Харесваш ли го?
Какво? Не. Виж, ами...
Като ученичка... - Мамо.
Преди цяла вечност. Странно е да ти го споделям.
Честна дума, правилно постъпих.
Добре. - Добре.
Защо си тук, а не при баща си?
Помолих го да остана при теб.
Всичко наред ли е? - Може би.
Просто ми стана мъчно, че нямахме време снощи.
Разбирам те. Вече не си малка. Предпочиташ приятелите си.
Не е така.
Не е за вярване, но и аз съм била млада.
Порастваш.
Още не съм голяма.
Мръдни се.
Поръчах вечеря. И то не каква да е.
Лазаня от "Кафе Анджелини". - Любимата ни.
Може да гледаме филм, ако искаш.
И понеже съм голяма, дали да не е филм на ужасите?
Добър опит.
Иди да отвориш.
И си вземи кредитната карта. - Надявам се да има десерт.
Дали ще има тирамису?
Ти си скъсал плакатите.
Какво? Нямам нищо общо.
Знам, че ме лъжеш, Джейк. - Откъде знаеш?
Дъг ли ти каза? - Няма значение. Просто ми кажи.
Момчетата се ядосаха, че иска да намали бюджета на отбора.
Съжалявам. Знам, че е лошо.
Реванширай се.
Ако "це" е две, и две е "ес", значи "це" е "ес".
Помага ли ни? - Не.
Бръмна ми главата. Да си говорим за нещо друго?
Продадох шоколадите за "Модел на ООН". - Браво.
Баскетболният отбор даде най-много.
А аз си мислех, че те са ти скъсали плакатите.
Къртис каза, че са свестни. Прав е бил.
Разгадах го. Вижте.
Ако "це" е две, значи "бе" е едно и "а" е нула.
Дотук добре. - Значи имаме две колони.
Аха. - Попълваме ги.
Вляво са буквите, следвани от цифри. Вдясно - цифрите, следвани от букви.
Две е "ес", точно както в подсказката.
Гениален си. - Знам.
Какво чакаш? Преведи бележката.
П-Е-Т. Три, три, нула.
О-У-К П-А-Р-К.
Петък, 15:30, Оук Парк.
Днес е петък.
И вече е 15:15 ч. Значи...
Намерихте ме?
Чрез монетата, която ни остави. - Не бях аз. Вече беше там.
Ако не е бил той, значи някой друг от поемата
обикаля града. - Кой ли може да е?
Последният ред. Мъжът с филцовата шапка.
Детектив Оуен Куин.
Познавате Оуен?
Не, но се опитваш да го намериш през цялото това време, нали?
За да го предупредя.
Не знам какво става и на кого да вярвам. Светът се е объркал.
И как го казваш чрез картите? - Невидимо мастило.
За да го разчетем, ни трябва специална светлина.
Как разгада кода толкова бързо?
Не е брачна халка, а дешифриращ пръстен.
Не е само Франк. Духът иска да говорим с детектива.
Оуен знае нещо. - Например кой е духът.
Изчезнаха.
ЗВУЦИТЕ НА ГРАДА ПОЕТИЧНА АНТОЛОГИЯ
Върнаха се в книгата. - Разбира се.
Не помниш ли края? "Не качвам вече пътници.
Чака ме мъж с шапка. Случаят е приключен."
Франк среща Оуен в края на одата и се връщат в книгата.
Случаят е приключен. - Но как така? Не стигнахме доникъде.
Защо духът прати стихотворението?
Само дето обиколихме града.
Изгубихме си времето. - Чакай.
"Наричаме го "Плаза" заради фонтана
и дъба в центъра му.
Бял и син флаг."
Описва мястото, където сме момента.
Какво? Мейсън Бригс е писал точно за това място?
Не беше ли от Аризона?
Има дъб, но няма бял и син флаг.
Табелите! Те са бели и сини. Куаме сам го каза.
Полата може всъщност да е покривка.
Уличните табели са флагове, защото са на стълбове.
Момент. Прочети отново за моста.
"Каза ми да карам към градския часовник, бързо, бързо."
Помня часовника.
Може да е съвпадение. И другаде има мостове и часовници.
Ужасно голямо съвпадение.
А закусвалнята?
"Основана през 1946 г. от Харланд и Ета Мей Уилямс."
Невероятно. Това е кварталната дупка "Ета Мей".
Мейсън Бригс описва града ни.
Не само града. Пише конкретно за нашия квартал.
Заради ролята опознах света на Бригс.
ЧОВЕК БЕЗ КОСТИ
Прочетох всичко от него.
Гледайте. - Всичките му книги?
Впечатляващо. - Може би не всички.
Говори се, че има ръкопис, който не е публикуван.
За съжаление, не съм детектив като Оуен Куин и още не съм го открил.
Ако "Кобалтовата маска" не е излизала, нищо чудно, че не я намерихме.
Недовършена задача.
Ако Мейсън Бригс живее тук и има неиздаден ръкопис...
Мейсън Бригс е духът от книжарницата.
Превод Елица Банчева