Páni. Špiónské vybavení z 50. let je super.
Spousta otisků, ale nikdo si tu knihu nekoupil.
Dělají si tu z toho knihovnu.
Co přestat blbnout? Frank může každou chvílí přijít.
Dva zákazníci se hádají, co za knihu koupit jako dárek.
Vybírají mezi tou o moderním umění
a tou o architektuře 20. století. Jak se rozhodnou?
Curtisi, vážně, přestaň.
Už jsem tu báseň četla tisíckrát
a taxikář v ní vůbec žádný špión není.
Nechápu to. Frank je z té básně,
- tak proč to tam není? - Žádný špión
nepřizná, že je špión.
Musíme to vrátit, než si všimne, že to zmizelo.
Ani jsme to neměli brát.
Jak to vrátíme, když tam věčně je?
Nech to na mně.
Mám nápad.
Franku. Ahoj.
Dobré ráno.
Vstals brzy. Spalo se ti dobře?
Nebylo to nejlepší.
Mě vždycky dokáže probrat svižná ranní procházka.
Běž. Auto pohlídám.
Není důvod.
Někdo se do něj vloupal a ukradl mi věci.
Ale ne.
- Co vzal? - Tašku.
Tašku. To je hrozné.
- Co v ní bylo? - Jen šaty.
Ale ani nevím, kdy ji šlohnul.
Auto jsem docela hlídal.
Jo, zvláštní. Nestává se to tu.
To nic.
Asi bych měl vyrazit do školy.
Buď ve střehu.
Ulička asi až tak bezpečná není.
Jasně.
TAJEMNÝ PISATEL
Lhal a tvrdil, že v té tašce měl šaty.
Nás ale nejspíš nepodezírá.
Co je?
Rubene, je špión.
Jestli nás nepodezírá, musí být neschopný.
Jasně. Teď už si jistý nejsem.
A tu tašku jsi tam nevrátil?
Jak asi? Celou dobu tam stál.
Ale ne. Co když ji bude hledat?
- Já ji nechci. - Já taky ne.
Vezmu ji. Klid. Jen musíme být před Frankem opatrní,
než ji dokážeme vrátit.
Dobrá práce.
Hned se vrátím. Pusťte se do další kapitoly.
- Cos dostala? - Jedničku s hvězdičkou.
- Ale tobě „dobrá práce“ neřekl. - To je automaticky. Proč?
- Cos dostal ty? - Jedničku. Je to zvláštní.
Měl by ses radovat.
Jo, kdybych ji zasloužil. Tady jsem dvojkař.
No a?
Třeba mám protekci, protože letí na moji mámu.
Nehledáš v tom, co tam není?
Jo. Možná máš pravdu.
Nebo to tak je.
- Co to děláš? - Pomáhám kámošce.
Co chce zničit tým?
Se vším, co řekla, nesouhlasím,
ale ničit jí plakáty nic neřeší.
- Lidi fakt naštvala. - Víš, kdo to byl?
Ne.
Musím jít. Ujede mi autobus.
VOLTE CHEVON
PŘEHLED AKCÍ
Tak co podnikneme?
Mami, promiň. Úplně se mi to vykouřilo z hlavy.
To nic. Můžeme improvizovat. Máš nápad?
RECITACE POEZIE
Vlastně už vím, kam můžeme jít.
Jo? Jsem jedno ucho.
Básník Kwame Alexander má čtení v kavárně ve městě.
Fajn. Vím, kde to je.
Vedle Cafe Angelini, to máš ráda.
Ty nejlepší lasagne.
Tak jo. Nachystáme se.
Jsem ráda, že spolu trávíme čas.
Jen my dvě.
A tví přátelé.
Rubene, Chevon!
Mám na vás poslední otázku
a pak dáme slovo publiku.
Co je pro vás jako spisovatele nejtěžší?
Začít.
Ne, dokončit.
Vlastně je to těžké celé.
Souhlasím. Teď prosím o otázky publikum.
Ano.
Kwame, dobrý den.
Mám ráda vaši báseň Óda na taxikáře. Povíte mi o ní víc?
Jde o poklonu mému oblíbenému autorovi Masonu Briggsovi.
Ten napsal tu knihu, co jsme viděli v jiskřičce.
Mason Briggs. To je autor detektivek z 50. let, že?
Správně. Taxikář v básni
je vedlejší postavou jeho knih.
Pomáhá detektivovi Owenu Quinnovi s případy.
Zasluhoval vlastní báseň.
Ano, tam ve třetí řadě.
Dobrý den. Pardon. Ještě k té básni.
Co znamenají ty „karmínové sukně ve výloze“?
V poezii se smysl občas ukrývá pod samotnými slovy.
Sukně občas není sukně.
Tady je to červený ubrus v restauraci.
Místa v té básni jsou přímo z Masonových knih.
- Přečtěte si je. - Určitě.
Ještě o té poslední básni. Je Frank... Myslím ten taxikář.
Je hrdina, nebo padouch?
Svět Masona Briggse se na hrdiny a padouchy nedělí.
Jsou to lidé s různými pohnutkami.
Jako i jinde v umění
to spočívá na čtenáři. Jde o úhel pohledu.
Jak věci vnímáte vy. Odpověděl jsem ti?
Úplně ne, ale díky.
Pokračujme. Ano, vy ve třetí řadě.
Takže Frank je z básně,
ale taky z řady knih Masona Briggse.
A nevíme, zda je hodný, nebo zlý.
Ale víme jedno.
Je pryč.
Ruben a Chevon jsou fajn.
Jsem ráda, že s nimi trávíš čas.
Kamarádíme se všichni.
Já vím. Ale jsou starší.
Ne o tolik. Navíc jsem na svůj věk vyzrálá.
To jsi. Hodně jste se na tu báseň vyptávali.
Co to mělo být?
Nic. Jen se nám všem moc líbila.
Netušila jsem, že je podle knih Masona Briggse.
Ani já ne.
Asi si je přečtu. Začnu hned.
Jsou moc dobré. Ale trochu se divím.
- Copak ty máš záhady ráda? - Miluju je.
- A umím je i řešit. - Jo?
Tak co by sis dala?
Proč se vůbec díváš? Chceš přece lasagne.
Mají je úžasné.
Už máte vybráno?
Jaké máte speciality?
Dnes máme restované rigatoni s klobásou,
kuřecím, rajčaty a chřestem v česnekové omáčce.
- Dám si to. - Dobře.
Donno? Jako obvykle?
Donno?
Pardon, něco mi upadlo.
Dám si polévku minestrone.
Vždyť ses těšila na lasagne.
Jo, ale na ty se dlouho čeká.
Vždyť máme čas. Dej si je. Máš je nejradši.
Já vím. Jen na ně už nemám chuť.
Chci tu polévku.
Polévku.
C se rovná dvě. Dvě se rovná S.
Teď nám T. P. zadává rovnice?
Vůbec to nechápu.
Odhalíme to. Zatím studuju Masona Briggse.
Byl zmíněn už potřetí. Musí s tím nějak souviset.
Tady stojí: „Mason Briggs žil v Arizoně a od 50. do 60. let psal detektivky.“
Pak zmizel a přestal psát.
Nic podivného.
Je to zajímavé, ale pořád musíme najít Franka.
Jenže jak?
Rubene? Co je tohle?
To... Vůbec nic.
Tajíš mi špatnou známku?
Tys dostal jedničku. Proč jsi to zmuchlal?
Pan Saunders byl tuhle v knihkupectví.
Možná u něj mám protekci, protože se mu líbíš.
Ale když to říkám takhle nahlas, zní to hloupě.
Podle mě protekci nemáš.
Ale přišel, aby mě pozval na koncert.
Na rande?
Ne, rande to není. Jsme staří známí
a je to naše oblíbená skupina z mládí.
Zvláštní. Ale fajn.
Takže myslíš, že protekci nemám?
Ne. Hodně dřeš a pálí ti to.
Díky, mami.
Jednička.
Páni.
Dáme po škole basket?
Nemůžu. Podržíš mi ji? Díky.
- Díky. - Jasně.
- Tak zatím. - Čau.
Tady jste. Dobrá zpráva. Asi už chápu tu nápovědu.
Vždyť matiku nesnášíš.
Není to rovnice. Asi je to nějaká šifra.
Frank je špión a může nám s ní pomoct.
Dobře. Nejdřív ho musíme najít.
Mám nápad.
Asi to chce sledovat jeho trasu.
Jakou trasu?
Báseň popisuje, co Frank během dne vidí.
Neví, že je z ní. Asi projíždí
všechna ta místa.
ÓDA NA TAXIKÁŘE
Ale ta báseň není o našem městě.
Stejně to zkouší. Nic jiného nemůže.
Třeba tohle: „Tady stávala putyka Etta Mae,
kde taxikáři jedli.“
Třeba to znamená bistro.
Proto chtěl včera jít do tamtoho.
A kam by jel na trase dál?
„Bylo to parkoviště.“
Těch jsou ve městě stovky.
- Co garáže? - Ne. Musíš číst dál.
„...protože vlečňák dole líně rozrážel hladinu.“
- Vlečný člun? - Bylo to jako parkoviště,
protože auta stála, když dole proplouval člun.
Má na mysli most.
Jasně. Přes Spruce River je zvedací most. Může být tam.
Ověříme to.
Hele, tamhle je.
Franku! Počkej!
Přišli jsme pozdě.
V bistru nechal tu kartu, třeba něco nechal i tady.
Hele!
Další hrací karta?
- To nebude náhoda. - Nechápu to.
Je to piková čtyřka. Co to asi znamená?
Už je pozdě. Vyrazíme domů. Pojďte.
- Ahoj, mami. - Ahoj.
Nevíš, kde mám učebnici matiky?
Nevím. Kde jsi ji nechala?
Fajn. Bodla by menší pomoc.
Co je s mámou? Je nabroušená.
Nevím. To vždycky, když jdeme k tátovi.
Ale ne. Zapomněla jsem, že se tam vracíme.
Přece jako každý čtvrtek.
Prostě jsem zapomněla. Musím si sbalit.
- Co to děláš? - Nic.
Já to tušil. Shodujou se.
Psala mi Chevon. Tuší, kde může být Frank. Pojď.
FESTIVAL NOIROVÝCH FILMŮ
Proč myslíš, že by jel sem?
Báseň zmiňuje dvojprogram.
Když si Frank myslel, že pět koktejlů stojí 50 centů,
co asi řekne na ceny vstupenek?
Nejspíš tu byl.
Ta mince je nějak lehká.
- Super. Ukaž. - Co tam píše?
Je to šifrovaná zpráva.
„T:TQ.“
To vypadá jako čas. Třeba písmena znamenají čísla.
Ta nápověda. C se rovná dvě. Dvě se rovná S. To bude ono.
Tady ale žádné S, C ani 2 není.
Máme program na večer.
Donno, co to děláš? Nech ji tam.
Je někomu určená. Pozná, že jsme ji vzali my.
- Pak se vzkazy přestane. - Máte pravdu.
KNIHKUPECTVÍ VILLAGE BOOKS
Mami? Jak to, že jsi doma?
Nemělas jít ven s panem Saundersem?
Plánovala jsem to, ale pak jsem to zrušila.
Je to tak lepší. Takhle na koncert nemůžu.
Nechápu to. Nešli jste jen jako přátelé?
Je to tak lepší. Věř mi.
Na střední jsme možná byli kamarádi, ale teď tě učí.
- Lepší nic nezačínat. - Líbí se ti?
Cože? Ne.
No tak jo.
- Na střední... - Mami.
Ale to je už věčnost. Cítím se divně, když to jen říkám.
Vážně, takhle je to lepší.
- Dobře. - Dobře.
Donno, co ty tu? Máš být u táty.
Dovolil mi zůstat tady.
- Je všechno v pořádku? - Tak trochu.
Mrzí mě, že jsme spolu včera nestrávily moc času.
Chápu to. Už nejsi malá holka. Radši chceš být s kamarády.
Tak to není.
Věř nebo ne, kdysi jsem byla ve tvém věku.
Dospíváš.
Ale ještě dospělá nejsem.
Tak se šoupni.
Objednala jsem večeři. Ne tak ledajakou.
- Lasagne. Z Cafe Angelini. - Naše oblíbené.
Můžeme si třeba pustit film.
A když dospívám, víš, že zbožňuju horory.
Hezký pokus.
Asi bys tam měla jít.
- A vezmi si kreditku. - Snad jsi objednala i dezert.
Možná si můžeš těšit na tiramisu.
Plakáty Chevon jsi strhal ty.
Cože? Ne. Už jsem ti to říkal.
Nelži, Jakeu. Vím to.
Jak to víš?
Od Douga, co?
To je jedno. Jen to přiznej.
Tak jo. Pár kluků naštvalo, že chce sebrat
peníze týmu.
Mrzí mě to. Bylo to špatné.
Koukej to napravit.
Jestli se C rovná dvěma a dvě S, matematicky se C rovná S.
- Pomůže to? - Moc ne.
Bolí mě hlava.
Co změnit téma?
Rozprodala jsem všechny tyčinky.
Páni. Blahopřeju.
Kupodivu je koupil basketbalový tým.
Myslel jsem, že právě oni ti strhali ty plakáty.
Já taky. Curtis je hájil. Asi měl pravdu.
Už jsem to vyřešil.
Když se C rovná dvěma, B mohlo být jedna a A nula.
- To dává smysl. - Takže dva sloupce.
- Dobře. - Tak jsem je vyplnil.
Vlevo A až Z, pak nula až devět.
Vpravo nula až devět, pak A až Z. A hele.
Dvě se rovná S. Přesně podle nápovědy.
- Jsi génius. - Já vím.
Na co čekáte? Začněte překládat.
P-A, tři, tři, nula,
O-A-K, P-A-R-K.
Pátek, 3:30, Oak Park.
To je dneska.
A je 3:15. To znamená...
Jak jste mě našli?
Našli jsme tu minci, cos nechal u kina.
Já ne. Byla určená mně.
Když ne on, musela z básně uniknout další postava
- a ta teď běhá po městě. - Jo, ale kdo?
Poslední verš básně. Chlápek v klobouku.
Owen Quinn, detektiv.
Odkud znáte Owena?
Neznáme. Ale celou tu dobu se snažíš spojit
právě s ním, ne?
Musí vědět, že jsem v nebezpečí.
Nevím, co se děje a komu věřit,
ale celý tenhle svět je vzhůru nohama.
Jak by mu to ty karty řekly?
Neviditelný inkoust.
Jasně. Proto nebyl vidět. Neměli jsme zvláštní světlo.
Jak jsi to vyřešil tak rychle? Bylo to složité.
To není snubní prsten, ale dešifrovací prsten, co?
Tohle je lepší než Frank. T. P. nás chtěl dostat za detektivem.
Má pro nás nápovědu.
Jo. Třeba totožnost T. P.
Zmizeli.
ZVUKY MĚSTA SBÍRKA MĚSTSKÉ POEZIE
- Jsou zpátky v knize. - Jasně.
To byl konec básně. „S ježděním je dnes konec.
Musím za mužem v klobouku. Případ uzavřen.“
Frank potkal Owena,
došli na konec básně a vrátili se do knihy.
Případ uzavřen.
Jak je to možné? Nic jsme nezjistili.
Proč vůbec T. P. vypustil tuhle báseň?
Jen jsme oběhali město po místech z ní.
Ztráta času.
Moment.
„Říkáme mu Náměstí kvůli fontáně
a dubu uprostřed.
Modrobílým vlajkám.“
To popisuje přesně tohle místo.
Takže co? Mason Briggs psal konkrétně o tomhle místě?
Přece neopustil Arizonu.
Dub tady je, ale žádné modrobílé vlajky nevidím.
Ukazatele! Jsou modrobílé. Jak to říkal Kwame?
Sukně je občas ubrus. Záleží na výkladu.
Z ukazatelů udělal vlajky, protože se jim podobají.
Moment. Přečti to o tom mostě.
„Řekl mi, ať zamířím k hodinové věži
a jedu dál, rychle.“
Tu si pamatuju.
Pořád to může být náhoda. Mosty s hodinami jsou všude možně.
Ale fakt ohromná náhoda.
Co to bistro?
„Roku 1946 ho založili Harland a Etta Mae Williamsovi.“
Nemůžu tomu uvěřit. Putyka Etta Mae je tohle skutečné bistro.
Mason Briggs psal o našem městě.
Nepsal jen o našem městě.
Psal o naší čtvrti.
Pro tu roli jsem se do Briggsova světa ponořil.
MUŽ BEZ KOSTÍ
Přečetl jsem všechny knihy.
- To byste měli vidět. - Všechny?
- To je výkon. - Tak úplně všechny ne.
Proslýchá se,
že existuje nevydaný rukopis.
Bohužel se jako detektiv Owenu Quinnovi nevyrovnám,
takže zůstává nenalezený.
Kobaltová maska nevyšla,
tak jsme ji nemohli najít. Nepublikovali ji.
To zní jako nevyřízená věc.
Jestli Mason Briggs žije tady a má nevydaný rukopis...
Mason Briggs je... Tajemný pisatel.
Překlad titulků: Ondřej Kavka