Ráment a nap, és feltúrtuk a netet,
de lett egy fotónk az igazi Mason Briggsről.
- Hívd a másik nevén! - Albert Hughes.
Vagy inkább Szellemíró.
A Briggs-könyv hátulján lévő fazon volt a csillámban.
A kérdés az, hogy a "fazon" miért használt álnevet.
Életében családjogi ügyvéd volt.
Éjjelente híres detektívregényeket írt.
- Watson, intézd a vizet! - Nem.
- Mi dühített így fel? - Emma tudta, hogy élsz.
Az életünkről szóló fura könyvben láttam.
- Emma nem Sherlock házvezetőnője? - De.
Egy alkalmazott tudta, hogy Sherlock él,
de a barátja és bajtársa nem.
Drága Watson, ne most! Szövevényes az ügy.
Bajtárs, szövevényes... Furán balhéznak.
Nem érdekel az ügy.
Pontosan. A legutóbbi eset után
- nem akartam felfedni a hollétemet. - Egyszer hibáztam.
Elárultál valamit egy besúgónak.
Bolondot csinált mindkettőnkből.
Moriartyék nem találhattak rám.
Hagyjuk a múltat, és teázzunk!
Nem! Nincs több tea. Sem segítség.
Sem barátság.
Látom, nem kellek.
Biztos egyedül is megoldod az ügyet.
Várjon, dr. Watson!
Joan!
Elment.
SZELLEMÍRÓ
Talán csak kiereszti a gőzt.
Rossz lehet a tudat, hogy egy könyvből jött.
Így a legjobb. Mihez kezdene ebben a fura világban?
Nem megy neki a láthatatlanság. Mindenkivel beszélgetni akar.
Vissza fog jönni.
Egy jó nyomozó tudja,
hogy ha valamire nincs hatása, akkor az üggyel kell foglalkozni.
Sziasztok!
Helló, Ms. Reyna!
- Teadélután? - Mostanában szoktunk rá.
- A régmúlt emlékére. - Oké.
Mennünk kell.
Jó. Viszlát holnap a suliban, Ruben!
Tudom, hogy nem akarsz politikával foglalkozni,
de gondoltál arra, milyen jó lenne?
Nem hangzik jól.
Ugyan! Megoldjuk a gondokat. Így a suli jobb hely lesz.
Bocs, Chevon, de akkor sem.
Oké.
Nem tágítasz, mi?
Azt hittem, anyád a tanároddal van.
Anya! Korán jöttél.
Nem Mr. Saundersszal vagy?
Lemondta, mert dolgozatot javít.
A tanárok csodás élete.
Micsoda kifogás!
A dolgozatjavítás remek kibúvó a randi alól.
A legjobb. A puding próbája az evés.
Sok a dolga. Nem baj. Majd máskor.
- Jó. - Hacsak nem javít megint dolgozatot.
A nők manapság furán öltözködnek.
Mr. Saunders!
Mikorra javítja ki a múltkori dolgozatot?
Talán holnapra. Még nem volt időm.
Utálok várni.
Erősíti a jellemedet.
Ez gáz. Azt hittem, visszakapjuk kijavítva.
Dolgozatjavításra hivatkozva mondta le a randit.
- Tehát... - Hazudott.
- Miért tenné? - Megkérdezem.
Ne fedd fel a lapjaidat!
Jó.
- Vajon hiányzunk Watsonnak? - Nem tudom. Jó dühös volt.
És mások előtt ne beszéljen hozzánk!
Ja, értem. Néha elfelejtem, hogy láthatatlan vagyok.
SZERENCSEKERÉK
A jövőbe néztem,
és tudom, hogy hamarosan visszajön.
Ki az? Jöjjön be!
Van itt valaki?
Jaj nekem!
HELLÓ
Helló!
TANULÓSZOBA
- Szia! Keresel valamit? - A tanácsadó mondta,
- hogy itt segítenek. - Curtis, ugye?
- Igen. - Ms. Fielding vagyok.
- Miben segíthetek? - Elkérhetem ezt hangoskönyvben?
RIVER LITTLE KALANDJAI
Nem segíthetek.
- Ó! - Bár segíthetnék!
Pénz híján lemondtuk a hangoskönyv-előfizetést.
Elolvasni jóval tovább tart, mint meghallgatni.
Sajnálom, Curtis.
Próbáltam közbenjárni, de nem jutottam sokra.
Nem baj. Azért kösz.
- Helló, Jake! - Hali!
Korrepetálnak?
Dehogy. Eltévedtem. Alig aludtam. Mizu?
- Nézd az új csukámat! - Baró!
Remélem, ebben bedobod a pontot!
- Többet dobtam nálad. - Na persze!
Utánanéztem az időszaknak, amikor Albert Hughes Mason Briggsként írt.
Mondjuk, hogy az 50-es és 60-as évek különösen lebilincselőek.
Tudod, kinek tetszett volna?
Watsonnak. Tudom. Sokat emlegeti.
Az első számú bizalmasom.
Akivel elhitette, hogy halott. Én is haragudnék érte.
Megvolt rá az okom, de már nem is olyan fontos.
Curtis milyen fagyit szeret?
Attól nem indul veled, hogy mogyicsokis fagyit veszel neki.
Mogyicsokis. Jó.
Ilyen nevű étel biztosan nincs.
- Nem láttátok a mellényemet? - Nem. Nem láttuk.
Vessük bele magunkat az ügybe!
Ne már! Az a kedvencem.
Ha meg akarod oldani az ügyet,
az érzelmeid helyett hallgass a tényekre!
Miféle ügyet? Nem lehet minden rejtély.
Badarság! Kevesebből is lett ügy.
Szép sorban! Milyen a mellény?
Fekete, elöl két zseb van, és cipzár...
- Hátul zebramintás? - Honnan tudta?
Azon a lányon van.
Sloane ellopta.
Gyerekjáték volt. Újra Watson aggaszt.
- Hogy tehette? - Pedig rendes voltam vele.
- Donna, várj! - Szia, Sloane!
- Az az én mellényem. - Nem. Mindenkinek ilyen van.
Pedig az enyém.
Leettem szósszal, mert nem vettem le a vacsoránál,
pedig anya szólt.
Tévedtem. Bocs.
Szia!
Ügyesen kihallgattad,
de elszállt az agyad, ahogy manapság mondják.
Igen. Pontosan, Janice.
Tudjuk, hogy a mi hibánk,
de nem tudna valahogy segíteni?
A bolt évtizedek óta a családunké.
A biztosítás nélkül nem tudjuk renoválni.
Értem. Azért köszönöm. És bocsásson meg a múltkoriért!
Nem sikerült.
Jól elszúrtam, mi?
Ne mondj ilyet! Kitalálunk valami mást.
Talán egy tehetős jótevő kihúzhatná a családot a bajból.
Itt nem potyognak gazdagok az égből.
Talán a kéziratért jár jutalom.
Mi ez a komorság? Gondolkodóba estetek.
Nem tudjuk renoválni a boltot.
Nincs rá pénz. És mi okoztuk a zűrt.
Frankensteint gyakorlatilag a Szellemíró engedte ki.
Mondom, gyakorlatilag.
És Albert Hughes kézirata sincs meg.
Ebben nem segíthetek, de Chevont felvidíthatom.
Döntöttem. Indulok veled.
- Mi? Ez komoly? - Igen.
Nyugodj le, mert meggondolom magam!
Oké, nyugodt vagyok. De téged nem érdekel a politika.
Sok probléma van az iskolával.
Pontosan.
És akár tetszik, akár nem, a diáktanács a megoldás.
- Hű! Megdöbbentő! - Nagyszerű!
- Sok jó változás lesz! - Először győzzünk!
Nagy munka lesz újból megnyerni az embereket.
Menni fog.
Ráadásul mogyicsokit is hoztam neked.
Kóstoltam. Ilyen finomat még nem ettem.
Ez tényleg szuper,
de keressük tovább a kéziratot!
Különös.
Nem, a Szellemíró visszatért.
Elképesztő! Tényleg ír nektek a szellem.
"Kacat Vár 545."
- Találós kérdés? - Hol vár a kacat?
- A szemétdombon. - A kukában.
Megvan. A Kacatvár egy bérelhető raktár anya munkahelyénél.
- Mi az az 545? - Talán a tárolóhely száma.
Látod? Remek csapat vagyunk.
Egy nyom. Bár nekem is segítene egy szellem!
Magának ott van Watson. Ja, bocs!
Mire várunk?
Mit keres itt ennyi ember?
- Árverés lesz. - Árverés?
Havonta elárverezik a nem fizetők tárolóit.
Mint a tévében.
Az egyik részben valaki retró kabátokat talált.
Egyszer meg egy régi hajóhorgonyt.
Köszi, Szellemíró!
Biztos itt van a kézirat.
Kincsvadászat! Tudjátok, ki szereti az ilyet?
- Watson biztos jól van. - Lehet.
Akkor ránk hagyta az ügy megoldását.
A kézirattal Watson is meglesz.
- Ígérem. - Nem akarja, hogy megtaláljuk.
Kövessenek, megmutatom a tárolókat!
Utána mindenki licitálhat.
Ne nyúljanak semmihez! Jól van, indulás!
Jó, erre! Kövessenek! Jobbra is vannak tárolók.
Előttünk is és ott is.
Öt-egy-nyolc-nyolc. Öt-egy-nyolc-hét.
Ezek négy számjegyűek, de SZ.Í. háromjegyű számot adott.
Biztos nem véletlenül. Keressük!
Minek ez a sok ócskaság?
Van, akinek az ócskaság kincset ér.
Kéne egy ilyen Donna ruháinak.
Nekem elég az a cucc, ami befér egy szobába.
Amin Donnával kell osztoznod.
Itt van!
Nézzétek a dobozokat!
- Jogi könyvek. - Ezek ügyfélakták.
ÜGYFÉLAKTÁK D - F
- Egy ügyvédé lehetett. - Talán csalóka.
Honnan tudjuk, hogy Alberté?
A nevére kiállított jogi diplomából.
THOMPSON EGYETEM
Igazán remek, Curtis!
Meg kell nyernünk az árverést.
Nem értem. Ez az 5183-as. A Szellemíró az 545-öst mondta.
Ja. Nem értem.
A Szellemíró ide küldött.
Igaz. Biztos itt lesz a kézirat.
- Ne nyúlj semmihez! - Elnézést!
Nem szabad bemenni!
Jó. Ide az összes pénzt!
A leendő alelnök máris parancsolgat.
Szívesen adakozok én is.
- Nekünk ez nem jó. - Tényleg. Ez egy másik ország.
Jó. A zsebpénzemmel együtt van 35 dollárunk és...
- öt centünk. - Nahát!
Az épületet is megvehetitek.
- Itt nem. - Minden olyan más lett.
- Vajon elég lesz? - Az első az 5180-as.
A kezdő licit 100 dollár.
Nekünk lőttek.
- Száz! - Ki ad érte többet?
Száz először, másodszor.
Elkelt 100 dollárért. Jó mulatást!
- Ez az! - Következik az 5183-as.
Ez az. Talán a vevő hagyja, hogy körülnézzünk.
Jó ötlet.
- A kezdő licit 100 dollár. - Száz!
Százhuszonöt.
Az ár 125.
A médium, akitől a követ vettük a szörnyhöz.
- Lydia. - Mit keres itt?
- Százötven. - Százötven az ár.
- Kétszáz. - Kétszáz dollár.
- Kétszázötven. - A licit 250.
- Háromszáz. - Háromszáz először.
Háromszáz másodszor. Senki többet?
Elkelt 300 dollárért.
Üdv, ön Lydia a Szerencsekerékből.
Ruben! Emlékszem rád a Village Könyvesboltból.
Igen. Megengedné, hogy körülnézzünk a tárolóban?
- Egy barátunké volt. - Szívesen segítenék.
De hűséggel tartozom a kísértetnek,
ami a tároló tartalmát megvetette velem.
Pillanat! Egy szellem küldte ide?
Mondjuk. Ez a kísértet írásban üzen.
- A szellem ír magának? - Igen.
Elnézést! Rohanok.
- Hihetetlen. - Lehet, hogy a Szellemíró?
Hány szellem üzenget írásban?
Igen, a Szellemíró az.
VILLAGE KÖNYVESBOLT
Nem értem. Miért nem láttam előre?
Amiért mi sem.
A barátom nélkül nem vág az eszem.
A Szellemíró miért Lydiát küldte oda?
Talán lassúak voltunk.
Menjünk el Lydiához! Valami nem stimmel.
Ahogy Shirl mondja, támaszkodjunk a tényekre!
Tőlem jobban hangzik.
Derítsük ki, miért küldött minket a Szellemíró az árverésre!
SZERENCSEKERÉK
- Vártalak titeket. - Mert médium?
Igen, és ti is át akartátok nézni azt a tárolót.
Meséljen a szellemről,
- ami odaküldte! - A szellem csúnya szó.
- Inkább kísértetnek hívom. - Én Szellemírónak.
Szellemíró. Nem is rossz.
De bárhogy hív a kísértet, én megyek.
Talált valami érdekességet a tárolóban?
- Miféle érdekességet? - Fontos iratokat, kéziratokat.
Nem, de jó lenne visszakapni a pénzt.
Vagyis nincs ott semmi.
Minek jöttetek? Miféle kéziratról beszélsz?
- Semmilyenről. - Értem én.
- Tényleg? - Beszéltek a kísértetekkel.
- Nem egészen. - Olvassuk őket.
Hosszú történet.
- Valakire emlékeztet. - Ne fogja meg!
- A kísértet? - Szokott teázni?
Chevon, erre most nem érünk rá.
Nem élek vele, de a kísértet ragaszkodott hozzá.
Egy pillanat! A kísértet Earl Greyt iszik?
Igen. Citromszelettel. Honnan tudod?
- Vegye kézbe! - Biztos?
Visszajött a tárolóból.
- Tudjuk, ki az. - Ki?
El se hinné, ha elmondanánk.
Tudunk magáról, Watson. Nyissa ki!
Watson!
Sherlock.
Hogy került ide?
Egyszerű, drága Donna.
Bizonyítanom kellett, hogy egyedül is megoldom az ügyet.
De láthatatlanként nem tudtam, hol kezdjem.
Az eltűnt kézirat megtalálásához
kellett valaki, aki hisz a természetfelettiben,
és nem retten meg, ha tárgyakat mozgatok,
vagy üzenetet írok, mint a szellemetek.
A könyvetekben volt a névjegye.
Hogy jutottál el a tárolóhoz?
Átnéztük az Albert Hughesról elérhető nyilvántartást.
Így eljutottunk a titkárnőjéhez,
aki elmondta, hogy ki kell ürítenie a tárolót,
ahol a főnöke holmija van, különben elárverezik.
Ez volt a nagy áttörés.
Így a Kacatvárban próbálkoztunk.
Tényleg megcsináltad.
Bocsásd meg a viselkedésemet!
Nekem kell bocsánatot kérnem.
Szólnom kellett volna, hogy élek.
Hiányoztál. Ahogy a nyomozás is.
Azt hittem, a legjobb barátom nincs többé.
Örülök, hogy kibékültek, de megvan a kézirat, dr. Watson?
Az sajnos nincs. De van itt valami.
Egy fémdoboz kódos zárral.
Se Albert születési dátumával, se az irodája házszámával
nem sikerült kinyitni.
Lássuk az 545-öt!
Öt, négy, öt.
- Egy írógép és papírok. - Ennyi?
Azt hittem, meglesz a kézirat.
Közel járunk. Biztos ezen az írógépen írta.
Ezt kellett megtalálnunk.
Valóban. Nem véletlenül.
Úgy van. Mi mást lehet írógépen írni?
Számlát. Leveleket.
Vagy titkos levelet.
- Nézzétek! - Mit kell nézni?
Ezt a levelet találtuk a nagyinál,
ezt pedig most írtam.
Az "u" mindkettőnél pontosan ugyanarra dől.
A legapróbb részlet is egyezik.
A levelet Mason Briggs írta a nagyinak.
A feliratot fordította: Basch Erzsébet