Det tog hela dagen och en del grävande på nätet,
men fotot lät oss hitta den riktiga Mason Briggs.
-Eller hans andra namn. -Albert Hughes.
Jag menar Spökskrivaren.
Så han på bokomslaget är han i glittret.
Frågan vi bör ställa oss är varför han använde ett fejkat namn.
Innan han dog var han familjejurist.
Och berömd deckarförfattare på kvällarna.
-Watson, tar du kannan av spisen? -Nej.
-Varför så arg? -Du berättade för Emma att du levde.
Jag såg det i den där märkliga boken om våra liv.
-Är inte Emma Sherlocks hushållerska? -Jo.
En anställd visste att den stora Sherlock levde,
men inte hennes bästa vän och kohort.
Kära Watson, inte nu. Fallet står på sin kulmen.
Kohort? Kulmen? De grälar konstigt.
Jag struntar i fallet.
Precis. Jag ansåg det oklokt att avslöja min vistelseort
-efter vad som hände senast. -Jag begick ett misstag.
Du gav viktig information till en tjallare.
Han lurade mig. Han lurade även dig.
Moriartys män fick inte finna mig.
Låt det gamla vara förgånget och drick te.
Nej! Inget mer te. Ingen mer hjälp.
Ingen mer vänskap.
Du behöver mig ju inte,
så du kan säkert lösa fallet själv.
Vänta! Dr Watson!
Joan!
Hon gick.
Spökskrivaren
Hon kanske bara behövde avreagera sig.
Ja. Tänk att upptäcka att man är påhittad.
Jag gjorde bara det bästa. Hur ska hon klara sig i den här världen?
Watson är dålig på att hålla sig dold. Hon försöker jämt prata med folk.
Hon är snart tillbaka.
Som alla stora detektiver vet,
när faktorer är utom ens kontroll, fokusera på fallet.
Hej.
Hej, ms Reyna.
-Har ni tebjudning? -Det är vår nya grej.
-Som förr i tiden. -Okej.
Dags att vi går.
Ja. Vi ses i skolan imorgon, Ruben.
Du. Jag vet att du inte vill bli inblandad i politik,
men har du tänkt på hur kul vi kunde ha?
Nej, det låter inte kul.
Kom igen. Lösa problem, göra skolan bättre för alla?
Beklagar, svaret är nej.
Okej.
Du ger inte upp, va?
Hon skulle ju gå ut med din lärare.
Mamma, du kom hem tidigt.
Du skulle ju gå ut med mr Saunders.
Ja, men han måste ställa in för att rätta prov.
Lärares glamorösa värld.
Verkligen en genomskinlig ursäkt.
Rätta prov är en bra ursäkt för lärare att ställa in en dejt.
Den perfekta ursäkten. Det lär visa sig.
Han jobbar hårt. Det blir fler dejter.
-Ja. -Om han inte måste rätta prov igen.
Kvinnor bär konstiga kläder nuförtiden.
Mr Saunders?
När får vi tillbaka vårt senaste prov?
Kanske imorgon. Jag har inte hunnit rätta dem än.
Jag avskyr att vänta.
Se det som karaktärsdanande.
Irriterande. Jag hoppades också få tillbaka mitt prov.
Han ställde in dejten med min mamma för att rätta prov, sa han.
-Så... -Han ljög för din mamma.
-Varför då? -Jag tänker fråga honom.
Avslöja inte vad du vet.
Okej.
-Saknar Watson oss, tro? -Vet inte. Hon var rätt arg.
Och prata inte med oss inför andra människor.
Visst ja. Det är lätt att glömma att man är osynlig.
LYCKOHJULET
Jag har sett framtiden,
och jag vet att du snart kommer tillbaka till mig.
Vem är det? Kom in bara!
Är det nån här?
Kära nån.
HEJ
Hej.
LÄROLABB
-Söker du nåt? -Min kurator sa att jag skulle gå hit
-om jag behövde hjälp. -Curtis, va?
-Ja. -Jag är ms Fielding.
-Hur kan jag hjälpa dig idag? -Kan jag få den här som ljudbok?
RIVER LITTLES ÄVENTYR
Jag beklagar.
-Oj. -Dessvärre.
Vår budget drogs ner. Vi miste ljudboksabonnemanget.
Men det tar jättelång tid att läsa den annars.
Jag beklagar, Curtis.
Jag har talat med de styrande men kom ingenstans.
Det är okej. Tack för hjälpen.
-Hallå, Jake! -Hej.
Behöver du extra hjälp?
Nej, jag gick fel. Jag sover för lite. Nåt nytt?
-Kolla in mina nya skor. -Sjukt snygga.
Nu kanske du äntligen sätter några poäng.
-Jag gjorde fler än du den här veckan. -Säkert.
Jag har forskat lite om
tiden när Albert Hughes skrev som Mason Briggs.
Det här 1950- och 1960-talet låter väldigt intressant.
Gissa vem som hade stortrivts då.
Watson. Du pratar mycket om henne.
Hon är ju min närmaste förtrogna.
Som du lät tro att du var död. Jag skulle också vara arg.
Jag hade mina skäl, som verkar oviktiga nu när hon är borta.
Vad är Curtis favoritglass?
Han lär inte kandidera med dig om du bjuder på rocky road.
Rocky road. Okej.
"Rocky road" låter inte som mat.
-Har nån av er sett min väst? -Nej.
Ännu ett fall att sätta tänderna i.
Ofattbart. Det är min favoritväst.
Donna, för att lösa fallet
bör du lägga känslor åt sidan och ledas av fakta.
Varför är det ett fall? Allt är inte ett mysterium.
Nonsens. Fall har byggts på mindre än så.
Börja från början. Beskriv västen.
Svart med två fickor fram och blixtlås och...
-En zebra på ryggen? -Ja. Hur visste du?
Flickan där bär den.
Sloane. Hon tog min väst.
Det var enkelt. Nu oroar jag mig för Watson.
-Tänk att hon tog den. -Fast jag var trevlig.
-Donna, vänta. -Hallå, Sloane.
-Det där är min väst. -Inte alls. Alla har såna.
Jag vet att den är min.
Där är en pastafläck, för jag hade den på när jag åt
fast mamma sa åt mig att ta av den.
Fel av mig. Förlåt.
Vi ses.
Bra förhör av misstänkt,
men dåligt att mista coolheten, som ni ungdomar säger.
Ja, du har helt rätt, Janice.
Det är vi som har gjort fel.
Men finns det nåt sätt ni kan hjälpa oss?
Bokhandeln har varit i familjen i årtionden.
Utan försäkringspengarna kan vi inte reparera skadorna.
Jag förstår. Tack för att du försökte. Och förlåt igen för häromdagen.
Ingen framgång.
Jag har verkligen förstört det, eller hur?
Säg inte så. Vi måste bara komma på ett annat sätt.
Kanske nån rik välgörare kan hjälpa din familj.
Det faller inte ner rika välgörare från himlen.
Om du hittar manuskriptet kanske du får en belöning.
Varför ser ni så allvarliga och grubblande ut?
Vi försöker hitta ett sätt att rädda butiken.
Min familj har inte råd att reparera. Skadan var vårt fel.
Formellt sett släppte Spökskrivaren loss Frankenstein.
Formellt sett, som sagt.
Och vi måste hitta Albert Hughes saknade manuskript.
Där kan jag inte hjälpa, men jag kan muntra upp Chevon.
Jag tänker kandidera med dig.
-Va? Menar du det? -Ja.
Flippa inte ut, för då ändrar jag mig.
Okej. Jag är lugn. Men du var ju ointresserad av politik.
Det är mycket i skolan som behöver fixas.
Just det.
Och elevrådet är kanske det enda sättet att kunna hjälpa.
-Jag är chockad. -Jättebra, tycker jag.
-Tänk på allt bra vi ska göra. -Låt oss vinna först.
Det blir inte lätt att få tillbaka väljarna.
Vi klarar det.
Och jag har lite rocky road åt dig.
Jag har smakat, en utsökt godsak.
Allt det där är jättebra.
Men vi borde fortsätta leta efter manuskriptet.
Märkligt.
Nej, det är Spökskrivaren. Han är tillbaka.
Fantastiskt. Spöket skriver verkligen till er.
"Store and More 545."
-Är det en gåta? -Vad menas egentligen?
-En stormarknad. -En affär med restaurang?
Jag vet. Store and More är stället där folk magasinerar saker
nära mammas jobb.
-Vad betyder 545? -Kanske numret på lagerenheten.
Du ser. Vi jobbar redan bra ihop.
En ledtråd. Jag skulle behöva ett spöke som hjälpte mig.
Du har Watson. Oj! Förlåt.
Vad väntar vi på?
Vad gör alla människor här?
-Vi är här för auktionen. -Auktion?
De auktionerar bort obetalda enheter.
Som i tv-programmet.
I ett avsnitt gjorde nån ett kap på gamla fina jackor.
I ett hittade de ett gammalt skeppsankare.
Tack, Spökskrivaren.
Manuskriptet måste finnas i en av enheterna.
Rena skattjakten. Gissa vem som älskade skattjakter.
-Watson är säkert välbehållen. -Kanske.
I så fall lämnade hon oss för att lösa fallet själv.
När vi har hittat manuskriptet ska vi hitta Watson.
-Jag lovar. -Hon vill tydligen inte bli funnen.
Följ mig, så går vi igenom de tillgängliga enheterna.
Efteråt får alla chansen att bjuda på dem.
Men kom ihåg, inte röra. Då går vi.
Den här vägen. Följ mig. Enheterna är till höger.
Enheter rakt fram. Där borta.
Fem ett åtta åtta. Fem ett åtta sju.
Alla enheter har fyra siffror, men vi fick bara tre.
Spökskrivaren har nog sina skäl. Vi tittar.
Varför har folk så mycket skräp?
Skräp för en är en skatt för en annan.
Jag skulle vilja stoppa Donnas kläder här.
Jag vill aldrig ha mer saker än som ryms i ett rum.
Tänk att dela det rummet med Donna.
Här borta!
Titta. Lådorna.
-Juridikböcker. -Här står "Klientakter".
KLIENTAKTER D-F
-En jurist. -Ledtrådar kan bli överväldigande.
Vet vi att det är Alberts?
Här är en juristexamen märkt "Albert Hughes".
Strålande, Curtis.
Vi måste köpa den här enheten.
Jag fattar inte. Den har nummer 5183, men ledtråden sa 545.
Ja. Det är ologiskt.
Men Spökskrivaren ledde oss hit.
Just det. Så manuskriptet måste finnas här nånstans.
-Inte röra! -Förlåt.
Ni får inte vara här inne.
Ge mig alla pengar ni har.
Inte vice ordförande än men vill bestämma.
Jag bidrar gärna till saken.
-Den är nog inte giltig här. -Visst, ja. Annat land.
Så med min veckopeng har vi 35 dollar och...
-...fem cent. -Oj.
Ni kan köpa hela huset.
-Inte i den här stan. -Tiderna har förändrats.
-Räcker det? -Enhet 5180 kommer först.
Utgångsbudet är 100 dollar.
Vi är chanslösa.
-Etthundra! -Jag hör 100 dollar. Nån mer?
Etthundra första. Etthundra andra.
Såld för 100 dollar. Mycket nöje.
-Ja! -Nästa objekt är enhet 5183.
Den är det. Den som köper kanske låter oss titta där inne.
Bra idé.
-Utgångsbudet är 100 dollar. -Etthundra!
Hundratjugofem!
Jag har 125 bjudet.
Mediet som sålde oss stenen till Frankensteins monster.
-Lydia. -Vad gör hon här?
-Hundrafemtio! -Jag har 150!
-Tvåhundra. -Jag har 200.
-Tvåhundrafemtio. -Jag har 250!
-Trehundra! -Trehundra första!
Trehundra andra! Nån mer?
Såld för 300 dollar.
Hej, Lydia från Lyckohjulet.
Ruben. Jag minns dig från Village Bokhandel.
Ja. Vi undrar om vi får titta igenom enheten du köpte.
-Den tillhörde en vän. -Jag skulle gärna hjälpa er,
men jag är lojal mot anden som kontaktade mig
i hopp att kunna köpa enhet 5183.
Vänta! Menar du att ett spöke sa åt dig att komma hit?
På sätt och vis. Den här anden föredrar att skriva meddelanden.
-Ett spöke som skriver till dig? -Ja.
Ursäkta. Måste kila.
-Helt otroligt. -Kan det vara Spökskrivaren?
Hur många andra spöken skriver meddelanden till folk?
Ja, det är Spökskrivaren.
VILLAGE BOKHANDEL
Jag är förbluffad. Varför förutsåg jag inte det här?
Det gjorde ingen av oss.
Jag är verkligen virrig utan min vän.
Varför skickar Spökskrivaren Lydia till Store and More?
Vi kanske var för sega.
Vi måste träffa Lydia. Nåt stämmer inte.
Och som Shirl säger, låt fakta leda oss.
Jag säger det med mer stil.
Spökskrivaren sände oss dit av ett skäl,
och vi måste ta reda på vilket.
LYCKOHJULET
-Jag väntade er. -För att du är ett medium?
Ja. Och för att ni ville titta i samma lagerenhet som jag.
Kan du berätta mer om spöket
-som sände dig dit? -Spöke är ett fult ord.
-Jag föredrar ande. -Jag föredrar Spökskrivaren.
Spökskrivaren. Det gillar jag.
Men hur andarna än kallar mig, svarar jag.
Vi undrar om du hittade nåt intressant i lagerenheten?
-Vadå "intressant"? -Viktiga dokument eller manuskript?
Nej, men jag skulle gärna få pengarna tillbaka.
Ingenting, alltså.
Varför är ni här? Och varför fråga om ett manuskript?
-Ingen anledning. -Jag förstår nog.
-Gör du? -Ni pratar också med andar.
-Inte precis. -Vi läser dem.
Lång historia.
-Det här påminner mig om nåt. -Rör inte.
-Andarna? -Dricker du te?
Det här är fel tillfälle för te.
Jag gillar det inte, men min ande insisterade.
Vänta lite. Gillar din ande Earl Grey-te?
Ja. Med citron. Hur visste du det?
-Ta upp den. -Är du säker?
Min ande är tillbaka från lagerenheten.
-Vi vet nog vem din ande är. -Vem då?
Du skulle inte tro det om jag sa det.
Vi vet att du är där, Watson. Öppna.
Watson.
Sherlock.
Hur kom du hit?
Elementärt, min kära Donna.
Jag behövde visa vad jag gick för och lösa fallet själv.
Men jag visste inte var jag skulle börja, eftersom jag är osynlig.
För att hitta det saknade manuskriptet
behövde jag nån som tror på det övernaturliga
och inte blir chockad när jag flyttar föremål
eller som ert spöke, skriver meddelanden.
Jag fann hennes kort i er bok med ledtrådar.
Hur kom du till lagerenheten?
Vi tittade igenom allt som fanns om Albert Hughes.
Det ledde oss till en gammal advokatsekreterare
som hade blivit tillsagd att komma och städa ut en lagerenhet
med hennes chefs saker i, annars skulle de bli sålda.
Vi visste att det var genombrottet vi behövde.
Vi beslöt att chansa på Store and More.
Du lyckades verkligen.
Jag ber om ursäkt för att jag gick i vrede.
Det är jag som ska be om ursäkt.
Jag borde ha berättat att jag levde.
Jag har saknat dig och våra fall.
Jag trodde att min bästa vän var förlorad för alltid.
Skönt att vi är sams och så, men hittade du manuskriptet, dr Watson?
Tyvärr inte. Men... det finns en sak.
En stålkista med ett kombinationslås.
Jag prövade med Alberts födelsedag
och gatunumren där hans juristfirma låg,
men hittills har jag inte kunnat öppna den.
Prova med 545.
Fem, fyra, fem.
-En skrivmaskin och en låda papper. -Inget mer?
Jag trodde att Spökskrivaren ledde oss till manuset.
Nästan. Det här måste vara skrivmaskinen han skrev manuset med.
Spökskrivaren ledde oss till det.
Instämmer. Allt är uträknat.
Instämmer också. Vad mer kan skrivas med en skrivmaskin?
Ett kvitto. En brevväxling.
Eller hemliga brev.
-Titta. -Vad tittar jag på?
Det här är brevet vi fann gömt i mormors rum,
och det här är brevet jag just skrev.
Bokstaven "U" är sned likadant i båda breven.
De är identiska, i detalj.
Mason Briggs skrev brevet till min mormor.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson