Zabralo to den a chtělo to hledání na netu,
ale podle té fotky jsme našli Masona Briggse.
- Známého taky jinak. - Albert Hughes.
Myslím Tajemný pisatel.
Ten týpek z obálky Briggsovy knihy byl v jiskřičce.
Teď se musíme ptát, proč ten „týpek“ použil falešné jméno.
Před smrtí se věnoval rodinnému právu.
A po nocích psal slavné detektivky.
- Watsonová, vypneš to? - Ne.
- Proč jsi tak naštvaná? - Vím, žes řekla Emmě, že žiješ.
Stálo to v té zvláštní knize o našich životech.
- Není Emma vaše bytná? - Ano.
Zaměstnankyně věděla, že Sherlock žije,
ale její přítelkyně a souputník ne.
Nechme to na jindy. Potýkáme se s případem.
Souputník? Potýkají? Divná hádka.
Případ mě nezajímá.
Právě. Po tom minule mi nepřišlo moudré
- vyjít na světlo. - Udělala jsem jedinou chybu.
Přelstil tě informátor.
Ošálil mě. Ošálil i tebe.
Moriarty mě nesměla najít.
Hoďme to za hlavu a dejme si čaj.
Ne! Už žádný čaj. Už žádné pomáhání.
Žádné přátelství.
Přece mě nepotřebuješ,
takže tento případ hravě vyřešíš sama.
Počkejte!
Joan!
Je pryč.
TAJEMNÝ PISATEL
Třeba jen potřebovala upustit páru.
Jo. Zjistit, že jsi postava, bude těžké.
Já chybu neudělala. Jak si v tomto zvláštním světě poradí?
Neumí být neviditelná. Věčně chce s každým mluvit.
Brzy se vrátí.
Jak ví každý dobrý detektiv,
je-li situace mimo kontrolu, je nejlepší věnovat se případu.
Ahoj.
Dobrý den.
- Čajový dýchánek? - Taková naše novinka.
- Takový retro relax. - Dobře.
Měli bychom jít.
Jo. Tak zítra ve škole, Rubene.
Hele. Vím, žes říkal, že tě politika nezajímá,
ale představ si tu zábavu.
Mně to zábavně nezní.
No tak. Řešit problémy, zlepšovat školu pro všechny?
Promiň, ale pořád říkám ne.
Fajn.
Ty to nevzdáš, co?
Neměla si vyjít s vaším učitelem?
Vrátila ses nějak brzo.
Nevyšli jste si s panem Saundersem?
Měli jsme, ale musel známkovat.
Báječný svět učitelů.
Očividná výmluva.
To je pro učitele dobrá výmluva.
Dokonalá. Evidentně.
Je pracovitý. No nic, tak jindy.
- Jo. - Leda by musel znovu známkovat.
Dnešní ženy nosí podivné úbory.
Pane Saundersi?
Kdy se dozvíme známky z poslední písemky?
Snad zítra. Ještě jsem je nestihl oznámkovat.
Čekání nesnáším.
Posílí tě.
To je opruz. Taky jsem byla zvědavá.
Mámě zrušil rande a řekl, že musí známkovat.
- Takže... - Tvé matce lhal.
- Proč? - Zeptám se ho.
Neodkrývej své trumfy.
Dobře.
- Stýská se po nás Watsonové? - Nevím. Byla dost naštvaná.
A prosím, nemluvte s námi před ostatními.
Ovšem. Člověk zapomíná, že je neviditelný.
KOLO ŠTĚSTĚNY
Viděla jsem budoucnost
a vím, že mě brzy opět navštívíte.
Kdo je tam? Pojďte dál!
Je tu někdo?
Panečku.
AHOJ
Ahoj.
STUDOVNA
- Hledáš něco? - Poradkyně mě sem poslala,
- že nabízíte pomoc. - Curtis, že?
- Jo. - Slečna Fieldingová.
- Tak co bys rád? - Máte tuhle audioknihu?
DOBRODRUH RIVER LITTLE
Bohužel ne.
Je mi líto.
Zkrátili nám rozpočet a audioknihy už nemáme.
Ale číst ji normálně mi zabere věčnost.
Je mi líto, Curtisi.
Stěžovala jsem si nahoře, ale marně.
Tak nic. Díky za pomoc.
- Čau, Jakeu. - Čau.
Chodíš na doučování?
Ne, spletl jsem si dveře. Málo spánku. Co ty?
- Mám nový kecky. - Super.
Snad ti zlepší mušku.
- Skóruju víc než ty. - Jasně.
Studovala jsem éru, kdy Albert Hughes psal jako Mason Briggs.
Musím říct, že ta 50. a 60. léta jsou nanejvýš zajímavá.
Víš, komu by se líbila?
Watsonové. Mluvíte o ní hodně.
Je má nejdůvěrnější přítelkyně.
Kterou jste nechala, ať si myslí, že jste mrtvá. To by mě naštvalo taky.
Měla jsem své důvody. Když je pryč, nejsou tak důležité.
Jakou má Curtis rád zmrzlinu?
Když mu doneseš kávovou, stejně kandidovat nebude.
Kávovou. Jasně.
Káva se přece pije.
- Neviděli jste moji vestu? - Ne.
Další lákavý případ.
To snad ne. Je moje oblíbená.
Chceš-li ten případ vyřešit,
odlož emoce a nech se vést fakty.
Proč to má být případ? Všechno není hned záhada.
Nesmysl. Na případ vydá i mnohem méně.
Tak popořadě. Popiš tu vestu.
Je černá, má dvě kapsy vepředu a zip a...
- Zebru vzadu? - Ano. Jak to víte?
Má ji tamhleta dívka.
Sloane. Ta nová mi ukradla vestu.
Vyřešeno. Teď mě zase trápí Watsonová.
- Neskutečné. - Byla jsem na ni milá.
- Donno, počkej. - Hele, Sloane.
- To je moje vesta. - Není. Tu má každý.
Vím, že je moje.
Tady má skvrnu od těstovin, když jsem v ní večeřela,
i když to mámě vadilo.
Spletla jsem se. Promiň.
Měj se.
Dobrý výslech podezřelé,
ale byla chyba nechat se rozhodit, jak se dnes říká.
Ano. Máte naprostou pravdu.
Je to naše chyba a jste v právu.
Můžete nám ale pomoct, jakkoli?
Knihkupectví vedeme už desítky let.
Bez pojištění nedokážeme škody odstranit.
Ano, chápu. I tak děkuju. A za minule se znovu omlouvám.
No, smůla.
Teď jsem to pěkně zvrtal, co?
To neříkej. Musíme vymyslet, jak obchod opravit jinak.
Třeba by vaší rodině mohl pomoci nějaký bohatý mecenáš.
Naše problémy zázrační boháči nevyřeší.
Třeba bude odměna za ten rukopis.
Co jste tak vážní? Tváříte se jako myslitelé.
Vymýšlíme, jak pomoct obchodu.
Naši na opravy nemají. A můžeme za to my.
Technicky vzato Frankensteina vypustil T. P.
Říkám technicky vzato.
Taky musíme najít rukopis Alberta Hughese.
S tím nepomůžu, ale můžu potěšit Chevon.
Půjdu s tebou do voleb.
- Co? Vážně? - Ano.
Moc nejásej, ať si to nerozmyslím.
Fajn. Jsem klidná. Ale myslela jsem, že tě politika nezajímá.
Už vím, že škola má řadu nedostatků.
Přesně.
A studentská rada je může vyřešit.
- Páni. To zírám. - Já mám radost.
- Mám velké plány. - Nejdřív musíme vyhrát.
Musíš si naklonit lidi.
Zvládneme to.
A mám tady pro tebe kávovku.
Ochutnala jsem a je to lahodná sladkost.
To je fakt prima,
ale musíme dál hledat ten rukopis.
Prazvláštní.
Ne, to je Tajemný pisatel. Je zpátky.
Úchvatné. Ten duch vám skutečně píše.
„Víc než sklad 545“.
- Je to hádanka? - Co je víc než sklad?
- Velkosklad? - Nějaká skládka?
Já vím. Je to ten sklad, kam si lidi dávají krámy,
u máminy práce.
- Co asi znamená to 545? - Možná číslo kóje.
Vidíš? Hned jsme skvělý tým.
Stopa. Kéž by s případy duch pomáhal i mně.
Máte Watsonovou. Pardon.
Tak na co čekáme?
Co tady všichni dělají?
- Jdeme na aukci. - Aukci?
Jednou měsíčně draží kóje dlužníků.
Jako v televizi.
V jednom dílu někdo ulovil pár vintage kabátů.
V jednom našli kotvu staré lodi.
Díky, T. P.
Rukopis bude v některé kóji.
Je to jako honba za pokladem. Víte, kdo je měl rád?
- Watsonová je určitě v pohodě. - Možná.
Pak nás nechala ten případ řešit samotné.
Hned po rukopisu najdeme i Watsonovou.
- Slibuju. - Nechce se nechat najít.
Pojďte za mnou, ukážu vám nabízené kóje.
Hned poté se všichni můžete zúčastnit dražby.
A nezapomeňte, bez sahání. Tak pojďte.
Tudy. Nezastavujte se. Za mnou. Kóje napravo.
Před vámi. Tamhle.
5188. 5187.
Kóje mají čtyři číslice, ale nápověda měla jen tři.
Bude to mít důvod. Hledejte dál.
Kdo skladuje tolik krámů?
Pro někoho krámy, pro jiného poklad.
Hodilo by se to na Donniny šaty.
Nechci mít víc věcí, než se vejde do pokoje.
Představ si společný s Donnou.
Tady!
Hele. Ty krabice.
- Právnické knihy. - A tady stojí „Klienti“.
KLIENTI D-F
- Asi právník. - Stopy občas lžou.
Jak víme, že jsou Albertovy?
Co tenhle diplom s jeho jménem?
THOMPSONOVA UNIVERZITA
Vskutku báječné, Curtisi.
Musíme tu kóji vydražit.
Nechápu to. Je to kóje 5183, ale nápověda zněla 545.
Jo. Nedává to smysl.
Ale došli jsme sem.
Správně. Rukopis tady někde musí být.
- Hej! Nesahat. - Pardon.
Dovnitř nesmíte.
Dejte mi všechny peníze.
Ještě tě nezvolili a už rozkazuješ.
Ráda přispěji.
- Těmi tady asi nezaplatíme. - Ach ano. Jiná země.
Dobře. Takže i s mým kapesným máme 35 dolarů a...
- ...pět centů. - Panečku. Koupíte celou budovu.
- V tomhle městě ne. - Vskutku jiná doba.
- Bude to stačit? - Začínáme kójí 5180.
Vyvolávací cena sto dolarů.
Takže smůla.
- Sto! - Sto. Slyším sto dolarů. Někdo další?
Sto poprvé. Sto podruhé.
Prodáno za sto dolarů. Prosím.
- Jo! - Další je kóje 5183.
To je ona. Třeba nás vítěz pustí dovnitř.
Jasně.
- Vyvolávací cena sto dolarů. - Sto!
Sto dvacet pět!
Slyším 125.
To je ta jasnovidka, co nám prodala ten krystal.
- Lydia. - Co tady dělá?
- 150! - Slyším 150!
- 200. - Slyším 200.
- 250. - Slyším 250!
- 300. - 300 poprvé.
300 podruhé! Někdo další?
Prodáno za 300 dolarů.
Zdravím, Lydie, z Kola štěstěny.
Rubene. Vzpomínám si. Z Village Books.
Jo. Smíme si prohlédnout kóji, co jste získala?
- Byla našeho přítele. - Ráda bych.
Ale zodpovídám se duši, která mě oslovila,
abych kóji 5183 získala.
Moment! Vy říkáte, že vás sem poslal duch?
Tak trochu. Tato konkrétní duše mi píše vzkazy.
- Duch vám píše? - Ano.
Omluvte mě. Musím jít.
- Zírám. - Myslíte, že je to T. P.?
Kolik duchů asi píše lidem vzkazy?
Jo, je to T. P.
Jsem zmatená. Jak mi to mohlo utéct?
Nám všem.
Bez přítelkyně mi to vážně nemyslí.
Proč by tam T. P. Lydii posílal?
Třeba jsme byli moc pomalí.
Musíme za Lydií. Něco nesedí.
A jak říkává Shirl, nechme se vést fakty.
Ode mě to zní mnohem lépe.
T. P. nás tam neposlal jen tak.
Musíme zjistit proč.
KOLO ŠTĚSTĚNY
- Čekala jsem vás. - Protože jste jasnovidka?
Ano. A taky vás zajímala stejná skladovací kóje jako mě.
- Kdo byl ten duch, co vás tam poslal? - To slovo nemám ráda.
- Lepší je duše. - Nebo Tajemný pisatel.
To se mi líbí.
Já duším odpovídám, ať mi říkají jakkoliv.
Našla jste v té skladovací kóji něco zajímavého?
- Co třeba? - Důležité dokumenty nebo rukopisy?
Ne, ale byla bych ráda, kdyby se mi vrátily náklady.
Takže nic.
Proč jste přišli doopravdy? A proč se ptáte na rukopis?
- Jen tak. - Vím, co se děje.
- Vážně? - Mluvíte s dušemi jako já.
- Ne tak docela. - Čteme je.
To je na dlouho.
- Víte, koho mi připomíná? - Nesahat.
- Na duše? - Pijete čaj?
Teď není na čaj čas.
Ani ne, ale ta duše na tom trvala.
Počkat. Vaše duše má ráda Earl Grey?
Ano. S plátky citrónu. Jak to víte?
- Zvedněte ho. - Vážně?
Moje duše se vrátila ze skladu.
- Asi víme, kdo ta vaše duše je. - Kdo?
Stejně byste mi nevěřila.
Víme o vás, Watsonová. Otevřete.
Watsonová.
Sherlock.
Jak jste se sem dostala?
Bylo to prosté, drahá Donno.
Musela jsem ukázat svůj um a vyřešit případ sama.
Ale nevěděla jsem, kde začít, když jsem neviditelná.
Abych ztracený rukopis našla,
musela jsem najít někoho, kdo věří v nadpřirozeno,
koho nepřekvapí, když pohnu předměty
nebo jako váš duch budu psát zprávy.
Ve vaší knize stop jsem našla její vizitku.
Jak jsi k tomu skladu došla?
Studovaly jsme staré veřejné záznamy o Albertu Hughesovi.
Dovedly nás k jeho asistentce,
která zrovna dostala zprávu, že musí do jistého data
vyklidit šéfovu kóji, jinak ji vydraží.
Věděly jsme, že to je pokrok.
Tak jsme to tady zkusily.
Vážně jsi to dokázala.
Za svůj odchod se omlouvám.
Omlouvat bych se měla já.
Měla jsem ti říct, že žiji.
Ty i naše případy jste mi chyběly.
Myslela jsem, že má nejlepší přítelkyně je navždy pryč.
Nechci vám to usmíření kazit, ale našla jste ten rukopis?
Bohužel ne. Ale... něco tu je.
Kovová schránka, ale má zámek na kombinaci.
Zkusila jsem Albertův den narození a číslo domu, kde měl kancelář,
ale zatím se mi ji otevřít nepovedlo.
Zkuste 545.
Pět, čtyři, pět.
- Psací stroj a štos papíru. - Nic víc?
Myslela jsem, že najdeme rukopis.
Skoro. Na tomhle stroji musel ten rukopis napsat.
T. P. chtěl, ať ho najdeme.
Souhlasím. Vše má svůj důvod.
Souhlasím též. Co ještě lze na stroji psát?
Účty. Korespondenci.
Nebo tajný dopis.
- Podívejte se. - Co mám vidět?
Tenhle dopis jsme našli v babiččině pokoji
a tenhle jsem napsal teď.
Znak „U“ je v obou dopisech úplně stejně nakloněný.
Shodují se do nejmenšího detailu.
Ten dopis babičce napsal Mason Briggs.
Překlad titulků: Ondřej Kavka