Vi brugte hele dagen på at grave på nettet,
men billedet gjorde os i stand til at finde Mason Briggs.
-Eller som han også hedder... -Albert Hughes.
Jeg ville sige Spøgelsesforfatter.
Så fyren bag på Briggs' bog er den samme som fyren i glimtet.
Så må vi spørge os selv: Hvorfor brugte den "fyr" et falsk navn?
Indtil sin død var han familieadvokat i byen.
Om aftenen skrev han åbenbart berømte krimiromaner.
-Watson, tag dig lige af kedlen. -Nej.
-Hvorfor er du så mopset? -Du fortalte Emma, at du var i live.
Det så jeg i den mystiske bog om vores liv.
-Er Emma ikke Sherlocks husholderske? -Jo.
Tyendet vidste, at den store Sherlock var i live,
men hendes bedste ven og kumpan vidste ingenting.
Lad nu være, kære Watson. Vi har kvaler med en sag.
Kumpan? Kvaler? De skændes på en mærkelig måde.
Jeg er ligeglad med sagen.
Netop. Det ville være uklogt at afsløre mit opholdssted
-efter det, der skete sidst. -Jeg begik én fejl.
Du røbede vigtige oplysninger for en stikker.
Han narrede mig. Og endda også dig.
Moriartys mænd måtte ikke finde mig.
Nu lader vi fortiden ligge og får en kop.
Nej! Ikke mere te. Ikke mere hjælp.
Ikke mere venskab.
Du har vist, at du ikke har brug for mig, så du kan bare opklare sagen selv.
Vent! Dr. Watson!
Joan!
Hun er væk.
SPØGELSESFORFATTEREN
Måske måtte hun bare afreagere lidt.
Det kan ikke være let at opdage, at man er en karakter fra en bog.
Jeg gjorde bare det, der var bedst. Hvordan skal hun klare sig i denne verden?
Watson egner sig ikke til at være usynlig. Hun vil altid tale med folk.
Hun kommer snart tilbage.
Som alle store detektiver ved,
skal man fokusere på sagen og ikke på de faktorer, man ikke kan styre.
Hej.
Hej, fr. Reyna.
-Holder I teselskab? -Det er vores nye stil.
-Sådan lidt afslappet nostalgi. -Okay.
-Vi må se at komme af sted. -Ja, vi ses på skolen i morgen, Ruben.
Jeg ved godt, du sagde, du ikke bryder dig om politik,
men har du tænkt over, hvor sjovt det kunne være?
Det lyder ikke sjovt.
Hold nu op. Man løser problemer og gør skolen bedre for alle.
-Beklager, Chevon. Svaret er stadig nej. -Fint nok.
Du giver ikke op, vel?
Jeg troede, hun skulle ud med din lærer.
Du er tidligt hjemme, mor.
Du skulle da ud med hr. Saunders.
Ja, men han måtte aflyse for at rette opgaver.
Lærernes glamourøse verden.
Dårlig undskyldning.
At rette opgaver er en god undskyldning, hvis man vil aflyse en date.
Den perfekte undskyldning. Beviset taler for sig selv.
Han knokler. Ja, ja. Der kommer en ny chance.
-Ja. -Medmindre han skal rette opgaver igen.
Kvinderne klæder sig besynderligt i disse tider.
Hr. Saunders?
Hvornår får vi karakterer for vores seneste opgaver?
Måske i morgen. Jeg har ikke fået dem rettet endnu.
Jeg hader at skulle vente.
Det er karakterdannenende.
Irriterende, Jeg håbede, vi fik vores opgaver tilbage.
Han aflyste daten med min mor, fordi han skulle rette opgaver.
-Det vil sige... -Han løj for din mor.
-Hvorfor dog? -Jeg spørger ham.
Hold kortene tæt til kroppen.
Fint nok.
-Tror I, Watson savner os? -Det ved jeg ikke. Hun var ret sur.
Lad være med at tale til os foran andre.
Nå ja. Det kan være svært at huske på, at man er usynlig.
LYKKEHJULET
Jeg har set ind i fremtiden. Du kommer snart igen for at tale med mig.
Hvem der? Kom bare ind!
Er her nogen?
Du godeste.
HEJ
Hej.
LÆRINGSCENTER
-Leder du efter nogen? -Min vejleder sagde, jeg skulle gå herhen,
-hvis jeg havde brug for hjælp. -Curtis, ikke?
-Jo. -Jeg hedder fr. Fielding.
-Hvad kan jeg hjælpe med? -Kan jeg få den her som lydbog?
RIVER LITTLES EVENTYR
Desværre.
-Nå. -Gid jeg kunne hjælpe.
Der er skåret i budgettet. Vores abonnement på lydbøger er røget.
Det vil tage mig en evighed at læse den.
Beklager, Curtis.
Jeg tog det op med ledelsen, men det faldt for døve øren.
Tak for hjælpen ellers.
-Hej, Jake! -Hej.
Får du specialundervisning?
Nej, jeg gik forkert. Jeg har ikke sovet nok. Hvad så?
-Tjek mine nye sko. -De er for syge.
Det kan være, du ender med at ramme kurven.
-Jeg var bedre end dig i denne uge. -Tro på det.
Jeg har researchet lidt om perioden, hvor Albert Hughes skrev som Mason Briggs.
De her 1950'ere og 1960'ere lyder yderst fascinerende.
-Ved du, hvem der ville have elsket dem? -Watson. Du taler meget om hende.
Hun er min nærmeste betroede.
Som du bildte ind, at du var død. Jeg ville også være blevet vred.
Af gode grunde. De virker mindre vigtige, nu hvor hun er væk.
Hvad er Curtis' yndlingsis?
Han stiller ikke op med dig, bare fordi du kommer med rocky road-is.
-Rocky road. Modtaget. -"Rocky road" lyder ikke som mad.
-Har I set min vest? -Nej, jeg har ikke set den.
Endnu en sag, vi kan kaste os over.
Det er min yndlingsvest.
Donna, hvis du vil opklare sagen, må du lade dig styre af kendsgerningerne.
Hvorfor skulle det være en sag? Ikke alt er mysterier.
Vrøvl. Sager har bygget på mindre. Først må du beskrive vesten.
Den er sort med to lommer foran og en lynlås og...
-En zebrastribet lap bagpå? -Ja. Hvor vidste du det fra?
Den pige har den på.
Sloane. Den nye pige har stjålet min vest.
Det var nemt. Nu tænker jeg på Watson igen.
-Jeg fatter ikke, hun har gjort det. -Og jeg var sød mod hende.
-Vent, Donna. -Hej, Sloane.
-Det er min vest. -Nej, det er ej. Alle har den vest.
Det er min. Lige der er der en pastaplet, fra da jeg spiste med den på
stik mod min mors formaning.
Min fejl. Undskyld.
Vi ses.
Udmærket afhøring af en mistænkt,
men skidt, at du tændte af, som I unge siger.
Ja, du har helt ret, Janice.
Det er vores fejl, og vi er helt galt på den.
Men kan du på nogen måde hjælpe os?
Boghandlen har været i familien i årtier.
Uden forsikringspengene kan vi ikke udbedre skaderne.
Det forstår jeg godt. Tak for forsøget. Og undskyld det forleden.
Det gav ikke noget.
Jeg har virkelig kvajet mig denne gang, ikke?
Vi må bare finde en anden måde at ordne butikken på.
Måske kan en rig velgører hjælpe jeres familie ud af kniben.
Vores problemer bliver ikke løst af tilfældige rige mennesker.
Måske er der en belønning for at finde manuskriptet.
Hvorfor er I så alvorlige? I sidder og grubler.
Vi prøver at finde ud af, hvordan butikken skal ordnes.
Min familie har ikke råd, og det hele er vores skyld.
Teknisk set var det Spøgelsesforfatteren, der slap Frankenstein fri.
Teknisk set, sagde jeg.
Vi kan også finde Albert Hughes' forsvundne manuskript.
Det kan jeg ikke hjælpe med, men jeg kan muntre Chevon op.
Jeg stiller op sammen med dig.
-Hvad? Mener du det? -Ja.
Slap af, så jeg ikke ombestemmer mig.
Okay, jeg er rolig. Men jeg troede, du var ligeglad med politik.
Der er mange ting på skolen, der skal ordnes.
Lige præcis.
Elevrådet kan være det eneste sted, man kan hjælpe.
-Wow. Jeg er rystet. -Jeg synes, det er fedt.
-Vi kan gøre en masse gode ting. -Først skal vi vinde.
-Vi skal have folk over på din side. -Det skal vi nok klare.
Jeg har også noget rocky road til dig.
Jeg smagte den. Det er en herlig sød delikatesse.
Det er fedt nok, men nu må vi koncentrere os om manuskriptet.
Hvor mærkværdigt.
Nej, det er Spøgelsesforfatteren. Han er tilbage.
Vidunderligt. Spøgelset skriver virkelig til jer.
"Lager hotel 545."
-Er det en gåde? -Hvad er et lager og hotel?
-Et hotel med et lager. -Et hotel i lage?
Lagerhotel er det sted, hvor folk opmagasinerer deres bras
ved mors arbejde.
-Hvad betyder 545 mon? -Det kan være lagerrummets nummer.
Kan I se? Vi er et godt makkerpar.
Et spor. Gid jeg fik hjælp af et spøgelse i mine sager.
Du har Watson. Undskyld.
Hvad venter vi på?
Hvad laver alle de mennesker her?
-Vi er her til auktionen. -Auktionen?
En gang om måneden er der auktion over de ubetalte rum.
Ligesom i tv-programmet.
Jeg så et afsnit, hvor nogen fik en hel bunke retrojakker.
-I et andet fik de et gammelt skibsanker. -Tak, Spøgelsesforfatter.
Manuskriptet må være i et af rummene.
Det er som en skattejagt. Ved I, hvem der elskede skattejagter?
-Watson har det sikkert fint. -Måske.
I så fald har hun overladt det til os at opklare sagen.
Når vi har fundet manuskriptet, kan vi finde Watson.
-Det lover jeg. -Hun vil ikke findes.
Følg med mig, så ser vi på de udbudte rum.
Bagefter får alle chancen for at byde på dem.
Husk: niks pille. Kom så, alle sammen.
Denne vej, folkens. Følg med mig. Rummene ligger til højre.
Der er rum hernede og derovre.
Her er 5188. 5187.
Rummene har fire cifre, men i sporet var der kun tre.
Der må være en grund. Vi leder videre.
Hvad skal folk med alt det bras?
Den enes bras er en andens skat.
Gid vi havde et rum til alt Donnas tøj.
Jeg vil aldrig have flere ting, end der kan være i et rum.
Forestil dig at dele det rum med Donna.
Herovre!
Se. Kasserne.
-Jurabøger. -Her står der "Klientmapper."
KLIENTMAPPER D - F
-Det lyder som en advokat. -Hvordan ved vi, at det er Alberts?
Diplomet, hvor der står "Albert Hughes", er et godt tegn.
Glimrende, Curtis.
Vi skal købe det lagerrum.
Jeg forstår det ikke. Det er rum 5183, men i sporet stod der 545.
Ja, det giver ingen mening, men Spøgelsesforfatteren førte os herhen.
Ja. Manuskriptet må være herinde et sted.
-Hov! Niks pille. -Undskyld.
I må ikke gå derind.
Giv mig jeres penge.
Du vil bestemme, allerede før du er valgt.
Jeg bidrager gerne til sagen.
-De kan vist ikke bruges her. -Nå nej. Et andet land.
Okay. Med mine lommepenge har vi $35 og...
-...fem cent. -Du godeste. I kan købe hele bygningen.
-Ikke her i byen. -Tiden er virkelig en anden.
-Er det mon nok? -Rum 5180 er det første.
-Buddet starter på $100. -Så er vi ude.
-Et hundrede! -Der er budt $100. Andre?
Et hundrede første gang og anden gang...
Solgt for $100. God fornøjelse.
-Ja! -Det næste rum er 5183.
Det er det. Måske kan vi få lov til at se os omkring.
God idé.
-Buddet starter på $100. -Et hundrede!
Et hundrede femogtyve.
Der er budt 125.
Det er hende mediet, der solgte os stenen til Frankenstein.
-Lydia. -Hvad laver hun her?
-Et hundrede halvtreds. -Der er budt 150.
-To hundrede. -Der er budt 200.
-To hundrede halvtreds. -Der er budt 250!
-Tre hundrede. -Tre hundrede første gang!
Tre hundrede anden gang. Andre?
Solgt for $300.
Hej, Lydia fra Lykkehjulet.
Ruben. Dig kan jeg godt huske. Fra Village-bøger.
Ja. Vi ville høre, om vi må se på det rum, du købte.
-Det har været vores vens. -Jeg ville ønske, jeg kunne hjælpe.
Men jeg er loyal over for den ånd, der kontaktede mig
for at sikre sig rum 5183.
Vent lidt! Har et spøgelse bedt dig om at tage herhen?
På en måde. Den her ånd foretrækker at skrive beskeder til mig.
-Et spøgelse, der skriver til dig? -Ja.
Undskyld. Jeg må løbe.
-Ufatteligt. -Er det mon Spøgelsesforfatteren?
Hvor mange andre spøgelser skriver beskeder til folk?
Ja, det er Spøgelsesforfatteren.
VILLAGE-BØGER
Hvorfor havde jeg dog ikke forudset det?
-Det havde ingen af os. -Uden min ven tænker jeg ikke klart.
Hvorfor sendte Spøgelsesforfatteren Lydia derhen?
-Måske var vi for længe om det. -Vi må tale med Lydia. Der er noget galt.
Som Shirl altid siger: Lad kendsgerningerne føre dig.
Jeg siger det med mere stil.
Spøgelsesforfatteren havde en grund til at sende os. Vi må finde ud af hvorfor.
LYKKEHJULET
-Jeg vidste, I kom igen. -Fordi du er synsk?
Ja, og fordi I ville se på det samme lagerrum som mig.
Kan du sige mere om spøgelset,
-der sendte dig? -Spøgelse er et grimt ord.
-Jeg foretrækker ånd. -Jeg foretrækker Spøgelsesforfatter.
Spøgelsesforfatter. Den er god. Uanset hvordan ånderne kalder, svarer jeg.
Vi er nysgerrige. Fandt du noget interessant i rummet?
-Interessant hvordan? -Vigtige dokumenter eller manuskripter?
Nej, men det ville være rart at få rummet refunderet.
Ingenting, altså.
Hvorfor er I kommet? Hvorfor spørger I om et manuskript?
-Ikke for noget. -Jeg ved, hvad der foregår.
-Gør du? -I taler med ånder ligesom mig.
-Ikke ligefrem. -Vi læser dem.
Lang historie.
-Ved I, hvem det minder mig om? -Ikke røre.
-Ånderne? -Drikker du te?
Chevon, det er ikke tid til te nu.
Jeg er ikke til te, men min ånd insisterede.
Vent lidt. Drikker din ånd Earl Grey-te?
Ja. Med citronskiver. Hvor vidste du det fra?
-Tag den. -Er du sikker?
Min ånd er tilbage fra lagerrummet.
-Vi ved, hvem din ånd er. -Hvem?
Du vil ikke tro os, hvis vi siger det.
Vi ved, du er derinde, Watson. Luk op.
Watson.
Sherlock.
Hvordan er du kommet herhen?
Det var elementært, kære Donna.
Jeg måtte vise mit værd og selv opklare sagen.
Jeg vidste ikke, hvor jeg skulle starte, for jeg er jo usynlig.
For at finde manuskriptet måtte jeg finde en, der troede på det overnaturlige.
En, der ikke blev chokeret, når jeg flyttede ting eller skrev beskeder.
Jeg fandt hendes visitkort i jeres bog med spor.
Hvordan fandt du lagerrummet?
Vi kiggede på alle de gamle offentlige optegnelser om Albert Hughes.
Det førte os til hans advokatsekretær,
som havde fået besked om, at hun skulle tømme et lagerrum,
hvor nogle af hendes chefs ting var, inden de blev solgt på auktion.
Vi vidste, at det var vores gennembrud i sagen.
Så gav vi det en chance på lagerhotellet.
Du klarede det.
Undskyld, at jeg sådan smuttede.
Det er mig, der bør undskylde. Jeg skulle have sagt, at jeg ikke var død.
Jeg savnede dig og vores sager.
Jeg troede, min bedste ven var borte for altid.
Det er fint, at alle er venner igen, men fandt du manuskriptet, dr. Watson?
Nej, desværre. Men... der er noget.
En metalkasse, men der er en kodelås på.
Jeg har prøvet med Alberts fødselsdag og advokatkontorets adresse,
men indtil videre har jeg ikke kunnet få det op.
Prøv 545.
Fem, fire, fem.
-En skrivemaskine og en kasse papir. -Ikke andet?
Jeg troede, vi skulle finde et manuskript.
Tæt på. Han må have skrevet manuskriptet på den skrivemaskine.
-Det var meningen, vi skulle finde den. -Enig. Der er en mening med det hele.
Jeg er også enig. Hvad kan man ellers skrive på skrivemaskine?
En kvittering. En korrespondance.
Eller et hemmeligt brev.
-Tjek det her. -Hvad kigger jeg på?
Det er det brev, vi fandt på min mormors værelse,
og det er det, jeg lige har tastet.
Bogstavet U er skævt på samme måde i begge breve.
De er ens ned til mindste detalje.
Mason Briggs skrev det her brev til min mormor.
Tekster af: Eskil Hein