Manau, plunksnakotis buvo truputį kairiau.
Pamenu, ant stalo stovėjo kavos puodelis.
- Tikrai žinai? - Taip, jis tikrai ten buvo.
Taip. Gerai.
Turite prisiminti viską
iki menkiausių smulkmenų, ką matėte tame atminties žybsniuke.
Taip, svarbi kiekviena smulkmena.
Rubenas puikiai piešia. Čia viskas taip, kaip aš prisimenu.
Jis mums galėtų nupiešti plakatus žygiams už balsavimo teisę.
Dalyvavote žygyje už moterų teisę balsuoti?
Na, šis judėjimas tik prasidėjo.
Bet, kaip matau, mūsų pastangos nenuėjo veltui.
Taip, žinoma.
Mūsų laikais moterys gali balotiruotis į prezidentus. Kaip aš - į mokinių tarybą.
Papasakok plačiau apie tą mokinių tarybą. Man labai įdomu.
Gal galėtume grįžti prie Meisono Brigso rankraščio paieškų?
Taip. Kadangi žinome,
kad laiškas tavo močiutei nuo S buvo parašytas Alberto rašomąja mašinėle,
gali būti, kad šiame kambaryje Albertas / S / Meisonas rašė savo knygas.
Jei pavyktų rasti tą vaizdą, kuris matomas pro langą,
galbūt ten rastume ir neišspausdintą rankraštį.
Ir jei rasime rankraštį, mūsų vaiduoklis pagaliau nurims.
Iš tiesų labai įdomi paslaptis.
Kaip miela, kad vaiduoklis pasitelkė į pagalbą ir mus.
Viskas.
Jei rasime šią vietą...
Tada rasime ir rankraštį.
vaiduoklio žinutės
Spoksome į šį piešinį jau 20 minučių.
Tik penkias.
O atrodo kaip 20.
Taip nieko ir nesugalvojau.
Jei tik būčiau savo kabinete.
Geriausiai sekdavosi galvoti, kai sėdėdavau savo krėsle.
Turėčiau tau pasakyti.
Kai tu dingai, aš pardaviau kelis tavo daiktus.
Tik ne krėslą, tikiuosi.
- Apgailestauju. - Na, taip man ir reikia.
Ant stalo yra kavos puodelis. Gal tai reiškia, kad yra rytas?
Taip, labai gerai. Jei saulė pateka rytuose...
- Tada langas turi būti rytų pusėje. - Nuspėjai iš kavos puodelio?
Pala, pažiūrėkite, kas už lango.
Manau, kad tai - ežeras.
Ir sūpynės, tiesa?
Pajudėjome iš mirties taško.
Mudvi galėtume patikrinti tuos rajonus, kurie yra prie vandens.
Puiki mintis. Prisijungsime prie jūsų po pamokų.
Kokius dar mano daiktus pardavei?
Geriau negalvok apie tai.
Tikrai. Mes su Kertisu kandidatuojame kartu.
Galime tikėtis tavo balso?
Manom, kad su naujausiomis technologijomis mūsų mokykla taptų šiuolaikiškesnė.
Ir aš taip galvoju.
ŠEVON BŪSIMOJI PREZIDENTĖ
Aš nenoriu su jais kalbėti.
Bet reikia.
- Jie manęs nekenčia. - Tuomet pakeisk jų nuomonę.
Jau sakiau, kad nebalsuosiu už tave.
Aš tave išgirdau.
- Norėčiau pabandyt pakeisti tavo nuomonę. - Nepyk, aš tavim nepasitikiu.
- O jei mes kandidatuojame kartu? - Tu rimtai?
Jei Ševon laimės, mes nebegausime aprangos.
- Netiesa. - Netikiu tavim.
Liaukis. Žinau, kad tu ja netiki, bet aš tikiu.
Jei balsuosit už mus, galvą dedu, kad sportas ir toliau bus remiamas.
Gerai. Sutinku.
Taigi...
Galime tikėtis jūsų balsų?
Gerai jau. Tiek to.
Jei tu už ją laiduoji, Kertisai, tada aš - už.
P. Mendoza?
- O kur Sloun? - Ji apsirgo ir išėjo namo.
Šiandien knygyne radome krūvą įdomiausių knygų
apie miesto istoriją ir daugybę žemėlapių.
Manote, kad aptikote rajoną, kuriame stovi namas iš žybsniuko?
Netrukus tai ir sužinosime.
Čia teka upelis.
Bet vaizde iš žybsniuko upelio nebuvo.
Gal jis - naujas?
Abejoju. Žiūrėkit.
„Šis vandentakis buvo iškastas 1930 m.“
Ir namai - visai nauji.
Ežeras yra, bet nematau nė sūpynių, nė suolelių.
- Reikia ieškoti toliau. - Buvau įsitikinusi, kad radome.
- Ką mes pražiopsojome? - Nenusimink, Šerle,
mes būtinai ją rasime.
Tu visuomet žinai, ką pasakyti. Ir ką aš be tavęs daryčiau?
Man labiau patiko, kai jos pykosi.
Eime.
Mane tai siutina.
Mes kažką praleidome. Kažką svarbaus.
Gal pagalvokime apie ką nors kita?
Proveržis dažniausiai ateina tada, kai mažiausiai to tikiesi.
Jau vėlu. Ar tavo mama neturėtų būti namuose?
Tikriausiai turėtų.
Gal pakeliui namo nusprendė prasiblaškyti?
Nežinau, paprastai mano mama taip nesielgia.
Gal paskambinti į policiją?
Nereikia skambinti į jokią policiją.
- Sveikutis. - Grįžai.
Nepyk. Mūsų pasimatymas mažumėlę užtruko.
Paklausk, kur ji buvo.
Kur jūs buvote?
Vakarienė jūros gėrybių restorane, kinas ir pabaigai - desertas.
Taip vėlai geri kavą?
Kas čia yra mama?
- Tu. - Taip ir maniau.
Aš mėgstu kavą.
Tu jau sapnuosi devintą sapną, o aš sėdėsiu ir suksiu galvą,
ką daryti su knygyno remontu.
Tiesiog esu įpratęs, kad kavą geri tik rytais.
Gal ne rytas?
Ne, vėlus vakaras.
Nagi, vaikine. Marš į lovą.
Nusprendei iš popierinio kavos puodelio?
Tai buvo ne rytinė kava.
Tikriausiai Albertas ją gerdavo vakarais, kai Meisono Brigso vardu rašydavo knygas
po darbo advokatų kontoroje.
Dvigubas gyvenimas turėtų labai varginti.
- Vadinas, buvo saulėlydis, ne saulėtekis? - Būtent.
Kai dar kartą peržiūrėjau informaciją apie parką, kurią rado Šerlė ir Vatson,
pagalvojau apie šią vietą.
Sūpynės!
Negali būti. Pagaliau radome. Vaizdas pro namo iš žybsniuko langą.
Reikia pripažinti, iš tavęs būtų neblogas detektyvas.
Žiūrėkit. Spėju, kad vaizdas pro to namo langą
bus panašus į piešinį.
- Taip. Meisonas turbūt gyveno čia. - Ir architektūra to laikmečio.
Reikia patekti vidun. Gal jis ten paslėptas ar užkastas.
Ir ką darysime?
Pasibelsime į duris ir paprašysime, kad leistų paieškoti rankraščio,
kurį surasti paprašė vaiduoklis?
Na, gal ne visai taip.
Įdomu, kas ten gyvena?
Ar ten - ne liemenės vagilė?
Man tai nepatinka.
Ji nepanaši į ligonę.
Kodėl būtinai turėjo būti ji?
- Ji nesikalbės su manim. - O tu pabandyk.
Po viso to, ką mums teko patirti? Juk tai - juokų darbas.
Tai gal tu nueisi?
Kitą kartą.
Mes eisime su tavim.
P. Sonderso pamoka, taip?
Galite eiti, tik sėdėkite klasės gale ir klausykite.
Kertisai...
Baigiau rašyti tavo kalbą.
Visai nepanašu į mane.
Kas būtent?
Sporto ir pramonės kompleksas?
Galiu pakeisti.
Mes nesakom: „Varom į rūbinę.“
Sutinku. Mano žinios apie krepšinį - iš filmų.
Žinai, galėtum kada ateiti į rungtynes.
Pasitaisyk kalbą pagal save, gerai?
Ar prisistatymo metu galėtum būti su krepšininko apranga?
Jaučiu gėlių aromatą.
ISTORIJOS APKLAUSA
- Tikriausiai odekolonas. - Losjonas po skutimosi.
Taip. Sklinda nuo kaklo srities.
Kai šniukštinėjau mokytojų poilsio kambaryje,
p. Sondersas vakarienei valgė didkepsnį iš gražios dėžutės.
Girdėjau jį sakant, kad tai - likučiai nuo Melisos.
Kas ta Melisa?
Prisiminiau. Rubeno mama sakė, kad vakar jie valgė jūros gėrybes.
Ką tu nori tuo pasakyti, Šerle?
Kad jis valgė dvi vakarienes?
Ankstoka tai tvirtinti, bet tai - labai keista.
Atsargiai, Vatson. Juk nenori, kad jis pagalvotų, jog jam vaidenasi.
Gerai, viskas. Laikas baigėsi.
Gražios dienos.
- Pasimatysim vėliau. - Gerai. Iki.
Labas, Medison, čia aš.
Taip, truputį vėluosiu.
Taip, žinau. Iki greito.
Gerai.
Melisa? Medison? Kas jos tokios?
Klausyk, Rubenai, tavo mamos vardas - Eimė, tiesa?
- Taip. - Įdomu.
Jis šypsosi. Panašu, kad ta Medison - jam prie širdies.
Jis melavo mamai apie kontrolinius.
Pasikvėpinęs, pasipuošęs...
Negi jis susitikinėja su kita moterim?
Reikia išsiaiškinti. Bet man visa tai nepatinka.
Kodėl jūs slepiatės? Jis vis viena jūsų nemato.
Iš solidarumo.
Kam jos?
Tai, kurios vardas - iš raidės „M“.
„Melisa“. Tai - restorano pavadinimas.
Gali būti, kad čia jis paskyrė pasimatymą Medison.
Tikriausiai tai - ji.
Iš čia nieko nematau.
Dienos patiekalas - jūros liežuvio filė su daugiaryžiu ir triufeliais.
P. Sondersas čia dirba?
Rubenai?
Atsiprašau, prieisiu po minutėlės.
Ką tu čia darai?
Atėjau užkąsti.
Gal užteks vandens.
- Tu sekei mane? - Aš...
Nežinau, ką jums pasakyti.
Tuojau paskambinsiu tavo mamai. Sėskis ir niekur neik.
Tavo mokytojas vėl mus suklaidino.
- Nežinau, kas... - Štai ir tavo mama.
Taip, ačiū, Vatson.
Manau, išsiaiškinau, kas tokia Medison.
Ji - restorano administratorė.
Ji pyksta?
Tuojau pats sužinosi.
Rubenai, ką tai reiškia?
Pamaniau, kad p. Sondersas susitikinėja su kita moterim - Medison.
Nežinojau, kad jis čia dirba.
Jis dirba čia puse etato, kad grąžintų kreditą už mokslą ir už namą.
O gėlės?
Nupirkau jas tavo mamai. Vakarui.
- Ačiū. Labai gražios. - Nėra už ką.
- Galėtum mus trumpam palikti? - Žinoma.
Nepyk, mama.
Man malonu, kad rūpiniesi manim.
Tačiau ši situacija tik patvirtina,
kad nesi pasiruošęs tam, jog mano gyvenime atsirado vyras.
Šiaip tai manau, kad p. Sondersas - labai atsakingas žmogus.
Pažadu daugiau nekišti nosies į jūsų reikalus.
Nebent pati to paprašysi.
Aš tau pranešiu.
Gal plikytą pyragaitį?
- Vaišinu. - Ačiū.
Ačiū.
Pažiūrėkime, ar įveiks dar vieną pyragaitį.
Ar du.
- Duris reikia būtina pakeisti. - Taip.
- Galvojame, ar nereikėtų... - Tėti, ką čia darai?
Jūs nepatikėsit.
Jūsų tėtis pasisiūlė padėti suremontuoti knygyną.
Kai Dona papasakojo, kas nutiko,
pamaniau, kad galėčiau padėti.
Pamenu, vaikystėje čia dažnai lankydavausi.
Gerai sugalvojai, tėti.
Be to, ir jus, vaikai, dažniau matysiu, nes jūs visą laiką praleidžiat čia.
Mes irgi padėsime. Aš išrinksiu dažų spalvą.
O aš galiu dažyti.
Pažiūrėsim.
Mums reikia ruošti namų darbus.
O mums reikia daug ką aptarti.
Dabar, kai ištyrėme bylą apie dvigubą mokytojo gyvenimą...
Ir pastatėte mane į keblią padėtį.
...reikia grįžti prie dingusio rankraščio ir namo iš žybsniuko.
Sutinku ir turiu planą.
Šiandien Sloun vėl nebuvo mokykloje.
Pasisiūliau mokytojui nunešti jai namų užduotis.
Kokia tu protinga.
Ačiū. Gal ką nors pavyks pamatyti.
Šerlokė ir Vatson galėtų eiti su tavim ir apsižvalgyti.
Deja, mes negalime.
Kodėl?
Jūs patys privalote tai padaryti.
Tikra tiesa. Mes jus išmokėme visko, ką pačios žinojom.
Jūs esate
vieni geriausių detektyvų, su kuriais mums yra tekę dirbti.
- Neskaitant mūsų pačių, žinoma. - Taip, žinoma, miela Šerloke.
Jūs išmokėti mane vertinti savo partnerę.
O mane įkvėpėte imtis savarankiško tyrimo.
Jeigu aš neklystu,
jūsų draugas vaiduoklis grąžina personažus į knygą iškart,
kai jie padeda jums, o jūs padedat jiems?
Paprastai taip ir būna.
Tuomet, manau, mums pats laikas grįžti į savo knygą. Vienas, du, trys.
Žodžiai - vėl knygoje.
Jos nuspėjo, kada grįš į knygą?
To dar nėra buvę.
- Jos - tikrai geriausios detektyvės. - O mes tikrai likome vieni.
Labas. Kadangi tu vis dar sergi, atnešiau tau namų užduotis.
Galėjai nesivarginti.
Gali paprasčiausiai padėkoti.
Ačiū.
Pala.
Galiu nueiti į tualetą?
Man iki namų - tolokai.
Prašau čia.
Pačiame koridoriaus gale.
Ačiū.
Ką tu darai?
Tualetas - toliau.
Atsiprašau.
Ačiū už užduotis.
Neišsigąsk, bet aš kai ką pakeičiau savo kalboje.
Ir tik dabar tai sakai?
Kai turime išstoti prieš visą mokyklą?
Tiesiog paskaityk.
- Esi tikras? - Tik jei tu sutinki.
Labai gerai. Aš pritariu.
Mes visi norime didžiuotis savo mokykla.
Todėl balsuokite už mus,
nes ši mokykla verta geresnio valdymo. Jūs verti geresnės mokyklos.
O dabar norėčiau jums pristatyti savo kampanijos partnerį.
Jūs pažįstate jį kaip gerą sportininką,
bet, tikiuosi, jis taps mūsų mokinių tarybos viceprezidentu.
Pasitikite Kertisą Palmer-Moreno.
Valio Kertisui!
Ačiū. Džiaugiuosi dalyvaudamas Ševon rinkimų kampanijoje.
Niekam nerūpi ši mokykla labiau nei jai.
Žinau, kad Ševon sulaukė daug kritikos,
pareiškusi, kad daugiausiai paramos mokykla skiria sportui,
bet ji yra teisi.
Tai - neteisinga.
Esu sportininkas, visą gyvenimą žaidžiu krepšinį.
Bet šiemet mano pasaulis pasikeitė, kai sužinojau, kad esu disleksikas.
Nieko čia baisaus.
Tiesiog mano smegenys veikia šiek tiek kitaip,
todėl man sunku skaityti.
Bėda ta, kad mokykla neskiria lėšų priemonėms, kurių reikia tokiems kaip aš.
Manau, lėšų reikia skirti ir sportui, ir pagalbinėms mokymo priemonėms,
kad visi gautų tai, ko jiems reikia.
Tikiuosi, jūs balsuosite už mus. Ačiū.
Kertisai. Gerai tu čia.
Didžiuojuosi tavim.
Bet per daug nesipūsk.
Gerai, Dona. Pasikalbėsim namie.
Tikiuosi, nesumažinau tavo šansų laimėti rinkimus.
Nea, tu šauniai pasirodei.
Džeikai.
Klausyk, aš nieko apie tai nežinojau.
Na, nelabai kam ir pasakojau.
Viską suprantu. Žinok, aš - su tavim.
Ačiū.
Vėl aš.
- Ateidinėsi čia kiekvieną dieną? - Nežinau.
O tu kiekvieną dieną apsimetinėsi, kad sergi? Tu nepanaši į ligonę.
- Ko tau reikia, Dona? - Noriu pasikalbėti apie savo liemenę.
Žinok, aš nevogiau tos tavo liemenės.
Radau ją pamestų daiktų sandėliuke.
Vadinasi, kažkur ją buvau palikusi.
Neturėjau pinigų dekoruotai liemenei,
pamaniau, kad tam, kas ją pametė, nelabai ji ir reikalinga.
Jei nori žinoti, ir aš neturiu pinigų firminiams drabužiams.
Todėl ir pasisiuvau ją pati.
Nieko sau, o atrodo kaip firminė.
- Ačiū. - Nepyk, kad pasiėmiau ją.
Man sunku naujoje mokykloje, o dar tos paskalos,
tiesiog norėjau pritapti.
Taip, girdėjau, kad tave išmetė iš ankstesnės mokyklos.
Ką? Nieko panašaus. Tiesa yra daug nuobodesnė.
Mano tėtį perkėlė dirbti į šį miestą.
Mes dažnai kraustomės iš vietos į vietą, todėl stengiuos su niekuo nesusidraugauti.
- Turėtų būti sunku. - Aš jau pripratau.
Žinai, aš galiu pasiūti tau liemenę.
- Tikrai? - Taip, su mielu noru.
Skubi namo ar dar gali pabūti?
Čia - tavo kambarys?
Labai gražus vaizdas.
Taip. Ir man patinka.
Graži striukytė.
Ačiū, pirkau ją sendaikčių parduotuvėje.
Nuvesiu tave į sendaikčių parduotuves, kuriose aš lankausi.
Nori, parodysiu vieną dalyką?
Žiūrėk. Nė tėvai apie ją nežino.
Nieko sau, turi slėptuvę?
Ir nesakyk.
O viduje kas nors buvo?
Na, koks lobis ar seni dokumentai?
Ne, nieko nebuvo.
Įdomu, kam buvusiems namo savininkams jos reikėjo?
Tikriausiai turėjo ką slėpti.
Yra slėptuvė, o rankraščio nėra?
Vėl priėjome akligatvį.
Kažkada jis tikrai ten buvo.
Mūsų traukinys. Greičiau.
Neliesk metro paliktų svetimų daiktų.
- Keista. - Ir tu matei tą šviesą?
Taip.
Mūsų stotelė.
Važiavome ekspresu? Greitai atvykome.
Kas čia vyksta? Juk ką tik čia buvome.
Regis, jis senokai stovi tuščias.
ATSIPRAŠOME UŽDARYTA
Mama.
Seneli!
Kas čia...
Žiūrėkit.
Laikraštis iš ateities.
PIRMASIS KOSMOSO TURISTŲ KRUIZAS
Tai juk neįmanoma.
Manau, tai buvo kelionė laiku.
Išvertė Laima Banionienė