Fyllepennen lå litt til venstre.
Det stod et kaffekrus der.
Sikker? Jeg husker det.
Du har rett. Slik er det.
Vær svært nøye
med å huske hver minste detalj av kontoret fra gnisten.
Ja, hver detalj teller.
Ruben er en god tegner. Nøyaktig slik husker jeg det.
Han kunne ha laget plakatene til kvinnesaksmarsjene våre.
Demonstrerte dere for kvinners stemmerett?
Bevegelsen har nettopp begynt.
Det ser ut til at vi har lyktes.
Ja.
Nå kan kvinner stille til valg. Som meg med elevrådet.
Forklar elevrådet for meg. Det virker fascinerende.
Kan vi gå tilbake til å finne Mason Briggs manuskript?
Nettopp. Nå som vi vet
at din bestemors brev ble skrevet på Alberts skrivemaskin,
kan Albert / S / Mason ha skrevet bøkene sine på dette rommet.
Finner vi denne utsikten i virkeligheten,
er kanskje det uutgitte manuskriptet der.
Og finner vi manuskriptet, får spøkelset fred.
For et saftig mysterium.
Rørende at spøkelset tok med oss.
Ferdig.
Finner vi denne utsikten...
...finner vi manuskriptet.
Bokånden
Vi har sett på bildet i 20 minutter.
Bare fem.
Det føles som 20.
Ja, men jeg har ingenting.
Hadde jeg bare arbeidsrommet mitt.
Jeg tenker alltid best i stolen min.
Jeg burde si dette.
I ditt fravær solgte jeg noen av tingene dine.
Ikke stolen?
-Beklager. -Jeg fortjener vel det.
Kaffekruset på bordet kan tyde på at det er morgen.
Ja, bra. Hvis sola står opp i øst...
-Da må vinduet være østvendt. -Fant du ut det fra kaffekruset?
Vent, se i bakgrunnen.
Det må være en innsjø.
Det er vel en huskebenk?
Det er en begynnelse.
Vi kan se hvilke nabolag i byen som ligger ved vannet.
Bra. Vi kan hjelpe etter skolen.
Hvilke andre ting solgte du?
Best å ikke tenke på det.
Curtis og jeg stiller sammen.
Vil du stemme på oss?
Skolen må være oppdatert med den nyeste teknologien.
Det hun sa.
CHEVON SOM ELEVRÅDSLEDER
Jeg vil ikke snakke med dem.
Du må.
-De hater meg. -Få dem til å skifte mening.
Jeg kan ikke stemme på deg.
Det hørte jeg.
-Kanskje du skifter mening. -Jeg kan ikke stole på deg.
-Hva om jeg er med? -Seriøst?
Chevon vil ikke at vi skal ha drakter.
-Det er ikke sant. -Jo.
Stopp. Jeg stoler på henne.
Stemmer du på oss, lover jeg at vi skal støtte sportsfolka.
Jepp.
Så...
...stemmer dere på oss?
Greit. Tror jeg.
Om du går god for henne, holder det for meg.
Mr. Mendoza?
-Er Sloane her? -Hun er syk og dro hjem.
Vi fant mange fascinerende bøker i butikken.
Med lokalhistorie, kart over byen.
Har du funnet strøket der gnist-huset kan være?
Det finner vi snart ut.
Der er det visst en bekk.
Men det var ingen bekk i gnisten.
Kanskje den er ny.
Jeg tror ikke det. Se.
"Dette er en menneskeskapt vannvei fra 1930-tallet."
Disse husene virker nye.
Vi ser innsjøen, men jeg ser ingen husker eller benker.
-Vi må lete videre. -Det måtte jo være her.
-Hva er det vi ikke ser? -Opp med humøret,
vi finner det ut.
Du vet hva du skal si. Hvor ville jeg vært uten deg?
Jeg likte bedre at de kranglet.
Kom igjen.
Det plager meg.
Vi overser noe viktig.
Skal vi ikke tenke på noe annet?
Spor dukker ofte opp uventet.
Skulle ikke moren din ha vært hjemme nå?
Jeg tror det.
Kanskje hun ble avledet på vei hjem?
Vet ikke, mamma blir vanligvis ikke det.
Skal vi ringe politiet?
Nei, det skal vi ikke.
-Hei. -Du er tilbake.
Unnskyld. Daten ble langvarig.
Finn ut hvor hun dro.
Hvor dro dere?
Middag på en sjømatrestaurant, kino, så gikk vi ut til dessert.
Du drikker kaffe så sent?
Hvem er forelderen?
-Du. -Som jeg tenkte.
Jeg elsker kaffe.
Og etter at du har lagt deg, må jeg finne ut
hvordan vi skal fikse bokhandelen.
Du drikker vanligvis kaffe kun om morgenen.
Det er ikke morgen.
Nei, men det er sengetid.
Kom igjen. Til sengs.
Du forstod alt det av en kaffekopp?
Det var ikke morgenkaffe.
Den må ha vært til kvelden da han skrev romanene
etter advokatjobben om dagen.
Det må ha vært slitsomt å leve to liv.
-Så sola gikk ned, ikke opp? -Ja.
Og parkinformasjonen Sherlock og Watson fant,
førte meg hit.
Husken!
Utrolig. Vi fant den. Utsikten fra gnisthuset.
Dette er imponerende detektivarbeid.
Der borte. Utsikten fra det huset
ligner nok på tegningen.
-Nettopp. Mason bodde der. -Det er riktig periode.
Vi må gå inn. Kanskje det er gjemt eller begravd.
Hva skal vi gjøre?
Gå til døra, be om å få lete i huset
fordi et spøkelse ba om det?
Kanskje ikke formulere det slik.
Hvem bor der?
Er ikke det vesttyven?
Slett ikke bra.
Hun virker ikke syk.
Hvorfor henne?
-Hun vil ikke snakke med meg. -Prøv.
Etter alt vi har vært gjennom? Dette er lett.
Vil du gå?
Senere.
Vi blir med deg.
Mr. Saunders' klasse, ikke sant?
Bli gjerne med, men sitt bak og lytt.
Curtis...
Jeg fullførte talen din.
Dette høres ikke ut som meg.
Hvilken del?
Det sports-industrielle kompleks?
Jeg kan forandre den.
Vi sier ikke: "Vi strener til garderoben."
Ok. Basketkunnskapene mine kommer fra film.
Du kan bare gå på kamp.
Kanskje du bør bruke egne ord.
Er det for mye om du har drakt på under talen?
Jeg aner en blomsterduft.
HISTORIEPRØVE
-Må være etterbarberingsvann. -Aha. Aftershave.
Å, ja. Fra nakkeregionen hans.
Da jeg undersøkte lærerrommet,
spiste Mr. Saunders entrecôte til lunsj, i en glinsende boks.
Han sa at det var rester fra Melissa's.
Hvem er Melissa?
Nettopp. Rubens mor sa at de spiste sjømat til middag.
Hva mener du, Shirl?
Spiste han to middager?
For tidlig å si, men det er rart.
Forsiktig. Han må ikke tro at han blir hjemsøkt.
Tida er ute. Legg ned blyantene.
Ha en fin ettermiddag.
-Ses senere. -Ok. Ses.
Hei, Madison, det er...meg.
Jeg er sent ute.
Vet det. Vi ses snart.
Ok.
Melissa? Madison? Hvem er det?
Ruben, moren din jo heter Amy?
-Ja. -Rart.
Han smiler, så Madison gjør ham glad.
Han løy for mamma om å rette prøver.
Han går med etterbarberingsvann, fin jakke...
...er han sammen med en annen?
Vi må til bunns i dette, men det ser stygt ut.
Ikke gjem dere. Han ser dere ikke.
Vi gjør det av solidaritet.
Hvem er de til?
Navnet hennes begynner nok med "M".
Melissa's. Det er en restaurant.
Det er sikkert her han møter Madison.
Kanskje det er henne.
Jeg ser ikke herfra.
Dagens rett er sjøtunge med trøffel-sopprisotto.
Jobber Mr. Saunders her?
Ruben?
Unnskyld, dere får litt mer tid.
Hva gjør du her?
Jeg ville spise.
Kanskje vann til å ta med.
-Fulgte du meg hit? -Jeg...
...har ikke noe godt svar.
Jeg må ringe moren din. Sitt der.
Læreren din har forvirret oss igjen.
-Jeg vet ikke hva... -Og her kommer moren din.
Ja, takk, Watson.
Jeg har funnet ut hvem Madison er.
Hun er daglig leder her.
Virker hun sint?
Det finner du nok snart ut.
Ruben, hva skjer?
Jeg trodde Mr. Saunders datet en som het Madison.
Visste ikke at han jobbet her.
Han er kelner på deltid for å betale studielånet og huset.
Men hva med blomstene?
De er til moren din og daten senere.
-Takk. De er vakre. -Ingen årsak.
-Kan vi få et øyeblikk? -Ja visst.
Unnskyld, mamma.
Fint at du bryr deg.
Men alt dette viser
at du ikke er klar for at jeg dater.
Mr. Saunders virker ansvarlig.
Jeg skal ikke blande meg inn mer.
Hvis jeg ikke må.
Jeg skal si ifra.
Hva med en éclair før dere går?
-Jeg spanderer. -Takk.
Takk.
La oss se om han klarer en ekstra éclair.
Eller to.
-Dørene er en erstatning. -Ja.
-Vi lurer på bak... -Pappa, hva gjør du her?
Dere vil ikke tro dette.
Faren din vil hjelpe oss med å pusse opp butikken.
Da jeg hørte om dette,
ville jeg hjelpe til.
Jeg var i dette strøket som barn.
Veldig kult, pappa.
Jeg tenkte jeg fikk se mer til dere. Dere er alltid her.
Jeg kan velge malingsfarger.
Og jeg kan male.
Vi får se.
Vi har lekser.
Og vi har mye å diskutere.
Nå som vi har løst saken om læreren med dobbeltlivet...
Og dummet meg ut.
...må dere tilbake til manuskriptet og gnisthuset.
Enig, og jeg har en plan.
Sloane var borte i dag.
Jeg ba læreren om å levere oppgavene hennes.
Det var lurt.
Takk. Jeg skal se hva jeg ser da.
Sherlock og Watson kan bli med og ta en kikk.
Det kan vi ikke.
Hvorfor ikke?
Dette må du gjøre alene.
Ja. Vi har lært dere alt vi vet.
Dere har vært
noen av de beste detektivene vi har arbeidet med.
-Bortsett fra oss selv. -Ja visst, kjære Sherlock.
Dere har lært meg hvor verdifull medhjelperen min er.
Og inspirert meg til å løse saker på egen hånd.
Har jeg tenkt riktig,
vil spøkelset sende figurene til bøkene
når dere har hjulpet hverandre?
Ja. Vanligvis.
Da er vi nok i boka vår om tre, to, én.
SHERLOCK HOLMES' STORE MYSTERIER SHIRL OG WATSONS EVENTYR
Ordene er i boka igjen.
Forutså de når de vendte tilbake?
Det er første gang.
-De er verdens beste detektiver. -Og vi er alene.
Hei. Siden du er syk hjemme, har jeg med leksene.
Det trengte du ikke.
Du leter etter ordet "takk".
Takk.
Vent.
Får jeg låne toalettet?
Turen hjem er lang.
Denne veien.
Det er i enden av korridoren.
Takk.
Hva gjør du?
Toalettet er der borte.
Min feil.
Takk for oppgavene.
Ikke få hetta, men jeg har forandret talen.
Og det sier du nå?
Vi skal jo tale for hele skolen.
Bare les den.
-Er du sikker? -Ja, hvis du er det.
Den er perfekt.
Vi vil være stolte av skolen.
Derfor skal dere stemme på oss,
for denne skolen fortjener bedre. Dere gjør det.
Og her er medkandidaten min.
Han er idrettsstjerne
og forhåpentligvis ny nestleder i elevrådet.
Curtis Palmer-Moreno.
Ja, Curtis!
Takk. Jeg er glad for å stille med Chevon.
Ingen er like glad i skolen som henne.
Chevon har fått kritikk
for å si at idrett får alle pengene,
men hun har rett.
Det er urettferdig.
Jeg har spilt basketball hele livet.
Men alt ble forandret da jeg fant ut at jeg har dysleksi.
Det er ikke farlig.
Hjernen min er annerledes.
Jeg trenger hjelp til å lese.
Men skolen har ikke penger til å hjelpe slike som meg.
Vi burde ha penger både til idrett og lærelaben,
slik at alle får det de trenger.
Jeg håper dere stemmer på oss. Takk.
Curtis. Det var kult.
Jeg er stolt av deg.
Ikke la det gå til hodet på deg.
Ok, Donna. Ikke på skolen.
Håper jeg ikke ødela vinnersjansene våre.
Næ, fint at du gjorde det.
Jake.
Jeg ante ikke at du gikk gjennom det.
Jeg snakket ikke om det.
Jeg skjønner. Jeg skal hjelpe deg.
Takk.
Jeg er tilbake.
-Skal du gjøre dette hver dag? -Vet ikke.
Skal du late som om du er syk hver dag?
-Hva vil du, Donna? -Vi må snakke om vesten min.
Egentlig stjal jeg ikke vesten.
Jeg fant den blant hittegodset.
Så jeg la den et sted.
Jeg hadde ikke råd til en vest med lapp,
og jeg tenkte den ikke ble sterkt savnet.
Jeg har ikke råd til det merket heller.
Derfor laget jeg en vest som ligner.
Jøss, den ser helt ekte ut.
-Takk. -Beklager at jeg tok den.
Skolen har vært tøff med ryktene,
og jeg ville passe inn.
Jeg hørte du ble utvist fra forrige skole.
Hva? Nei. Sannheten er kjedeligere.
Faren min ble forflyttet.
Vi flytter mye. Det er lettere om jeg er alene.
-Det er vanskelig. -Jeg er vant til det.
Jeg kan lage en vest til deg.
-Jaså? -Ja, det blir gøy.
Må du gå, eller vil du være her litt til?
Er dette soverommet ditt?
Fin utsikt.
Ja. Jeg elsker den.
Jeg elsker denne hettegenseren.
Takk, jeg kjøpte den brukt.
Det blir gøy å vise deg bruktbutikkene jeg går i.
Vil du se noe veldig kult?
Se. Foreldrene mine vet ikke om det.
Jøss, har du et hemmelig rom?
Vet det.
Var det noe inni?
Gamle skatter eller dokumenter?
Nei, det var tomt.
Lurer på hvorfor det opprinnelig ble bygd.
Noen hadde noe å skjule.
Et hemmelig rom uten manuskript?
Utrolig. Nok en blindvei.
Det må ha vært der en gang.
Dette er toget vårt. Kom.
Ikke ta på ting på t-banen.
-Så rart. -Så dere lyset?
Ja.
Holdeplassen vår.
Er vi på ekspressen? Det gikk fort.
Hva foregår? Vi var nettopp her.
Ingen har visst vært her på en stund.
BEKLAGER STENGT
Mamma.
Bestefar!
Hva i...
Se.
Denne avisa er fra framtida.
ROMCRUISE SKUTT UT
Hvordan går det an?
Vi har reist i tid.
Tekst: Jon Ivar Sæterbø